Номер провадження: 11-сс/813/1294/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2025, якою в межах к/п № 0001451 від 27.11.2022 стосовно:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Н.Котовськ, Республіки Молдови, громадянка України, офіційно не працююча, з вищою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

- підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України (в ред. КК від 08.08.2021), обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та стосовно підозрюваної ОСОБА_8 за її відсутності в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Слідчий суддя постановив після затримання ОСОБА_8 і не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження доставити підозрювану до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що підозрювана не виконала обов`язки, встановлені ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2024: не сплатила розмір встановленої застави; не передала на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Підозрювана за адресами проживання не перебуває та наявна інформація, що підозрювана виїхала до респ. Молдова 13.10.2024 через пункт пропуску «Маяки-Удобне», оголошена в міжнародний розшук, тобто на теперішній час місцезнаходження підозрюваної невідоме, у зв`язку із чим підтверджується факт переховування підозрюваної від органів досудового слідства та суду, з метою ухилення кримінальної відповідальності. При цьому слідчий суддя констатував наявність в даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на неповне дослідження слідчим суддею обставин справи та відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Зокрема, захисник зазначив, що наявність в матеріалах провадження власноручних розписок доводять, що між «потерпілим» та «підозрюваною» існують цивільно-правові відносини підряду, в яких підрядник не спромігся вчасно виконати свої зобов`язання, але не відмовлявся від їх виконання та від повернення грошових коштів. Загалом захисник стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази наміру підозрюваної привласнити отримані від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошові кошти, не виконуючи обумовлених робіт.

За таких обставин захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання ст. слідчого в повному обсязі.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява № 42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання ст. слідчого ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України (в ред. КК від 08.08.2021), а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах; та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, вчинене повторно за таких обставин.

Відповідно до пред`явленої підозри, в результаті невиконання зобов`язань ОСОБА_8 , яка не мала дійсного наміру та реальної можливості виконати взяті на себе зобов`язання (передання у власність та/або оренду об`єктів нерухомого майна - земельних ділянок, розташованих у межах міста Одеси та приміщень, які на них розташовані), ОСОБА_10 не отримав в оренду та в подальшому у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , та приміщення на ній розташовані, не отримав у власність земельні ділянки за адресою: м. Одеса, вулиця Миколаївська дорога, 166, та м. Одеса, вул. Отамана Головатого 46, внаслідок чого ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3 099 356, 50 грн.

Окрім того, в результаті невиконання зобов`язань ОСОБА_8 , яка не мала дійсного наміру та реальної можливості виконати взяті на себе зобов`язання, а саме передання у власність земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_4 за договором купівлі-продажу, ОСОБА_11 не отримав у власність вказану земельну ділянку, внаслідок чого ОСОБА_11 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 416 529 грн.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.11.2022; протоколом допиту потерпілого від 28.11.2022; розписками; протоколами допиту свідка, протоколами додаткового допиту свідка, листами Одеської міської ради від 10.05.2023 № 01-19/813, ГУ Пенсійного форму України в Одеській обл. від 01.05.2023, ГУ ДМС України в Одеській обл. від 02.05.2023 та від 24.05.2023, ПМУМЮ (м. Одеса) від 13.05.2023, ПАТ «Одескабель» від 30.05.2024, НВП «Телекомстройсервіс» від 30.05.2024; відповідями Суворовського райсуду м. Одеси та Малиновського райсуду м. Одеси від 15.05.2023 та 02.08.2023, Департаменту земельних ресурсів ОМР від 21.11.2023, Департаменту архітектури та містобудування ОМР від 14.02.2024, КП «БТІ» ОМР від 01.03.2024, Департаменту комунальної власності ОМР від 05.06.2024, протоколом огляду речей та документів; висновком експерта № 23-2967 від 06.06.2023, висновком експерта № СЕ-19/116-23/5693-ПЧ від 30.06.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2024 (т. 1 а.п. 12-253).

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування доказів на даній стадії розслідування достатньо для формування стійкого переконання про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 злочинів передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України (в ред. КК від 08.08.2021).

Апеляційний суд у контексті доводів захисника про необґрунтованість підозри зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Так, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисника підозрюваної щодо відсутності доказів наміру підозрюваної ОСОБА_8 на привласнення грошових коштів, адже на даній стадії кримінального провадження оцінка вказаних обставин знаходиться поза повноваженнями апеляційного суду та відповідні доводи сторони захисту та оцінка відповідних доказів буде проводитися судом на стадії судового розгляду у випадку передання обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 до суду. На даній стадії кримінального провадження апеляційний суд надає оцінку обґрунтованості обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваній.

При цьому апеляційний суд погоджується з твердженням слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину відповідно до санкцій статті, що їй інкримінується.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Як правильно встановлено слідчим суддею, постановами ст. слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 від 25.10.2024, підозрювану ОСОБА_8 оголошено в розшук, та в міжнародний розшук.

Отже, суворість можливого покарання у взаємозв`язку з наявними матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують наявність ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Враховуючи специфіку та особливості інкримінованих злочинів підозрюваній ОСОБА_8 , зібрані матеріали кримінального провадження, оголошення підозрюваної у розшук, апеляційний суд констатує наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.).

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Апеляційний суд звертає увагу, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не є покаранням. Такі заходи є попереджувальними та їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2025, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України (в ред. КК України від 08.08.2021), в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4