Житомирський апеляційний суд
Справа №284/115/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/571/25
Категорія ч.1 ст.263 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №284/115/25 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської кружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Народицького районного суду Житомирської області від 07.04.2025,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 .

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за частиною обвинувачення у вчиненні незаконного придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.263 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 29 січня 2020 року за №0000029, в частині обвинувачення ОСОБА_8 у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, кримінальна відповідальність за які передбачена ч.1 ст.263 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, а своїм рішенням призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції. При цьому, зазначає, що матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг. Зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким. Наголошує, що поза увагою суду першої інстанції залишились обставини, що мають вирішальне значення при вирішенні питання звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а саме підтверджений факт того, що зберігання ним з 1995 року саморобних пристроїв, які є гладкоствольною зброєю - однозарядними пістолетами калібру 5.6 мм., є умисними діями, які полягають у володінні без відповідного дозволу та одночасно вчиненням злочину незалежно від тривалості в часі, тобто ОСОБА_8 упродовж з 1995 року до 25 січня 2025 року перебував в стані вчинення злочину, зберігаючи саморобну зброю, що тягне за собою переривання перебігу давності. Звертає увагу, що підстав визначених п.4 ч. 1 ст. 49 КК України, для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, з огляду на встановлені факти як переривання перебігу давності та скоєння продовженого злочину, не вбачається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення за таких підстав.

Так, приписами ч.1 ст.370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На переконання апеляційного суду наведених вимог законну судом першої інстанції дотримано не було.

В свою чергу, за змістом ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З аналізу законодавства, що регулює питання звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження слідує, що строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної положеннями ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Положення ч.4 ст.286 КПК України і ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Як встановлено апеляційним судом, під час судового розгляду провадження №284/115/25 захисником обвинуваченого ОСОБА_8 до суду першої інстанції подано клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності за ч.1 ст.263 КК України в частині незаконного придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на те, що з моменту вчинення ОСОБА_8 незаконного придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, які є альтернативними складовими об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, закінчився 10-й передбачений законом диференційований строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження у частині обвинувачення, суд вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності та кримінальне провадження в частині обвинувачення у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу за ч.1 ст.263 КК України та кримінальне провадження у цій частині закрити.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України, яка діяла на момент вчинення злочинів, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину.

В той же час, апеляційний суд враховує, що передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

При цьому, перебіг давності зупиняється, якщо особа вчинила злочин протягом цього строку.

Під час апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції встановлені обставини, які залишилися поза увагою суду першої інстанції, та мають визначальне значення при вирішенні питання звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а саме той факт, що зберігання останнім з 1995 року саморобних пристроїв, які є гладкоствольною зброєю - однозарядними пістолетами калібру 5.6 мм., є умисними діями, які полягають у володінні без відповідного дозволу та одночасно вчиненням злочину незалежно від тривалості в часі.

Таким чином, ОСОБА_8 упродовж з 1995 року до 25 січня 2025 року перебував в стані вчинення злочину, зберігаючи саморобну зброю, що об`єктивно тягне за собою переривання перебігу давності в частині незаконного придбання та носіння цієї вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.263 КК України.

Незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого дозволу є продовжуваним злочином, передбачений ч.1 ст.263 КК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з прокурором, що в даному випадку злочинному наміру ОСОБА_8 на зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу об`єктивно сприяли такі тотожні діяння, як придбання та носіння цієї вогнепальної зброї, а відтак в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки продовжуваного злочину, тобто умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, що передбачено ч.1 ст.263 КК України.

З урахуванням цього, підстав визначених п.4 ч.1 ст.49 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, з огляду на встановлені факти, не вбачається.

При цьому, згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід врахувати вищенаведене та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Народицького районного суду Житомирської області від 07.04.2025 відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :