Провадження по справі № 1-кс/52/4131/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

04 липня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю дізнавача ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000284,

ВСТАНОВИВ:

На підставі заяв ОСОБА_4 від 07.03.2025 року № 3306, від 28.04.2025 року № Б-235 (ЄО №7607) до відділення поліції №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеський області (далі - ВП №1), а також ухвали ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі суд) від 04.04.2025 року за справою №522/5074/25 провадження №1- кс/522/1870/25 30.04.2025 року відкрите кримінальне провадження №0000284 за статтею 384 ККУ за надання свідком ОСОБА_5 завідомо неправдивих показань проти ОСОБА_4 , щодо введення в оману слідчого у кримінальному проваджені №0000619.

В процесі кримінального провадження дізнавачем було винесено постанову від 11.06.2025 року про відмову у задоволенні клопотання скаржника від 06.06.2025 року про порушення процесуальних дій та визнання потерпілим у кримінальному провадженні.

За більшістю ознак скаржник вважає постанову дізнавача незаконною та такою, що суперечить КПК України, фактам моєї заяви від 07.03.2025 року ЄО №3306 про кримінальний злочин відносно скаржника і відповідно підлягає скасуванню за наступних обставин.

12.02.2025 року у період з 12.00 по 13.40 години (1 година 40 хвилин) проведено допит свідка ОСОБА_5 , 1964 року народження (далі ОСОБА_5 ) у досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000619 відносно домашнього (психологічного) насилля до ОСОБА_4 з боку її доньки ОСОБА_6 .

На думку скаржника, в результаті допиту надані неправдиві покази. ОСОБА_5 надала покази свідком дій, яких взагалі не була та значно спотворила реальне становище справ, як відносно подій що відбувались між мною та ОСОБА_6 по відношенню якої ведеться провадження та по відношенню до малолітньої дитини скаржника.

19.02.2025 року ОСОБА_4 ознайомився з протоколом допиту ОСОБА_5 і вже 23.02.2025 ним до ВП №1 подані заява-скарга від 24.02.2025 року ЄО №2813 про зобов`язання свідка ОСОБА_5 надати перелік доказів, а також подано клопотання від 25.02.2025 реєстр. № Б-103 про пред`явлення йому доказів свідка ОСОБА_5 .. Обидва документа слідчим проігноровано і тому скаржник звернувся до суду. Ухвалою слідчого судді від 13.03.2025 року у справі №522/4563/25 (провадження 1-кс/522/1732/25) задовільнено у розгляді клопотання. Однак слідча ВП №1 докази у ОСОБА_5 не витребувала, постанову про відмову не винесено.

ОСОБА_4 неодноразово запропоновано дізнавачу ВП №1 ОСОБА_3 визнати його потерпілим, однак дізнавач ВП №1 відмовляється визнавати його потерпілим та вручати відповідну пам`ятку, що суперечить частині 2 статті 55 КПК України. Таким чином безпідставна відмова свідчить про свідоме порушення КПК України та невиконання службових обов`язків або службову некомпетентність зі спробою у затягуванні слідства та обмеження ОСОБА_4 у правах, що надаються потерпілому у кримінальному провадженні передбачених статтею 56 КПК України.

Постанова дізнавача ВП №1 ОСОБА_3 від 11.06.2025 року про відмову у задоволенні клопотання та заяви про визнання та залучення скаржника у якості потерпілого, в поєднанні з неврученням пам`ятки про права та обов`язки потерпілого порушує статтю 55 КПК України та йогоправа і інтереси, які надаються статтею 56 КПК України, спотворюючи поняття захисту в принципі і порушуючи всі можливі процесуальні термінології.

Скаржник не погоджується із вказаною постановою дізнавача, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України.

Позиція учасників

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги в повному обсязі.

Дізнавач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_4 , так як в контексті відкритого кримінального провадження згідно ст. 55 КПК України ОСОБА_4 не є особою яка може мати статус потерпілого, за фактом чого була винесена вмотивована постанова. Окрім цього, дізнавач надав суду письмові заперечення на скаргу ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку прокурора, скаржниці, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Мотиви слідчого судді

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

А відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів провадження вбачається, що постановою дізнавача СД Відділення поліції №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 11.06.2025 було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України). Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України (ч. 1 ст. 24 КПК України). На досудовому розслідуванні особа, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представник, законний представник чи захисник можуть оскаржити рішення слідчого про відмову у проведенні слідчих дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України).

У розділі 6 Листа ВССУ від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим.

КПК України містить вимоги до постанови як рішення прокурора. Так, постанова прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови (ч. 5 ст. 110 КПК України). Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення (ч. 6 ст. 110 КПК України)

Оцінивши постанову дізнавача ОСОБА_3 від 11.06.2025 про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що вона містить усі обов`язкові елементи такого процесуального рішення, викладена на офіційному бланку та підписана дізнавачем ОСОБА_3 . Відтак, дізнавач ОСОБА_3 дотримався процесуального порядку вирішення клопотання ОСОБА_4 .

Обґрунтованість постанови дізнавача про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 залежить від якості аргументів, які наводить останній у клопотанні. Якщо конкретних аргументів не наведено дізнавач із таким ж рівнем абстрактності підстав може відмовляти у задоволенні клопотання.

Разом з цим, дізнавач надав належну оцінку клопотанню ОСОБА_4 , мотивувавши причини відмови, які слідчий суддя взяв до уваги та погоджується з позицією дізнавача.

Зі змісту скарги вбачається, що основною вимогою в скарзі ОСОБА_4 щодо скасування постанови дізнавача є непогодження із висновком про відмову у визнанні його потерпілим.

Відтак, згідно постанови дізнавача встановлено, що «Частиною 1 статті 55 КПК України передбачається, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не відноситься до осіб передбачених ч. 1 ст. 55 КПК України.

Водночас частиною 2 статті 55 КПК України передбачається, що Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Про те, вказане кримінальне правопорушення (проступок) вчинене не відносно ОСОБА_4 , тобто особи яка подала заяву про визнання його потерпілим, та заяву про вчинення кримінального правопорушення, а в даному випадку здійснюється кримінальне провадження щодо вчинення кримінального проступку який відноситься до розділу кримінальних правопорушень проти правосуддя. Таким чином в цьому випадку подання заяви про визнання його потерпілим не надає ОСОБА_4 прав потерпілого з моменту подання такої заяви.

Розглянувши мотивувальну частину зави про визнання потерпілим ОСОБА_4 , встановлено що в обґрунтування визнання його потерпілим, останній жодних доводів не навів.

Частиною 5 статті 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді»

Таким чином постанова дізнавача від 11.06.2025, якою відмовлено ОСОБА_4 у визнанні потерпілим є такою яка повністю відповідає вимогам чинного КПК України.

Фактично, доводи ОСОБА_4 зводяться лише до незгоди з відмовою у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що дізнавач у належний спосіб дослідив клопотання ОСОБА_4 , зміст та форма процесуального рішення (постанови про відмову у задоволенні клопотання) відповідає вимогам ст. 110 КПК України, доцільність у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 не доведена, доводи скаржника про необґрунтованість та незаконність постанови дізнавача є непереконливими, ґрунтується на його особистих припущеннях, що вказує на необхідність відмови у задоволенні скарги про скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 7, 9, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД відділення поліції №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000284 - залишити без задоволення з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Ухвала набирає законної сили після з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 08.07.2025 року о 16:10 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя ОСОБА_7