Провадження №: 1-кс/336/569/2025
У Х В А Л А

іменем України

20 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000505 від 02.04.2025 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Любимівка Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, який не має на утриманні малолітніх дітей, має вищу освіту, фізичної особи підприємця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.07.2024 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

20 червня 2025 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про продовження строку тримання під домашнім арештом ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник заперечували проти клопотання прокурора.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 листопада 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебував за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Гарнізонна в гаражному приміщенні яке використовується як станція технічного обслуговування автомобільного транспорту, де займався ремонтом військових транспортних засобів та отримав для проведення ремонтних робіт транспортний засіб марки «Mitsubishi», модель «L 200», він номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, тип кузові пікап, у кузові зеленого кольору, який відповідно до АКТу приймання передачі транспортного засобу належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У вказаний день, у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне заволодіння транспортним засобом, шляхом викрадення чужого майна та обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, із корисливих мотивів, вивіз вказаний транспортний засіб за межі вказаної адреси та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, таким чином спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України у розмірі 353 064 гривень 05 копійок.

21 січня 2025 року в денний час доби, (точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалось за можливе) у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №26/2025 від 15.01.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , в гаражному приміщенні яке використовується як станція технічного обслуговування автомобільного транспорту, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме двигуном та коробкою передачі від транспортного засобу «Mazda BT - 50», які належать потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 в цей же день, 21 січня 2025 року в денний час доби, (точний час досудовим розслідування встановити не вдалось за можливе), діючи умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи на меті в подальшому повернути потерпілому належне його майно, отримав від ОСОБА_7 для здійснення ремонтних робіт двигун та коробку передач від транспортного засобу «Mazda BT - 50» вартість яких складає 120 000 гривень, на що ОСОБА_7 , будучи помилково впевненим у сумлінності дій ОСОБА_4 добровільно передав останньому вказані автозапчастини. Отримавши вказані автозапчастини, ОСОБА_4 продовжуючи зловживати довірою потерпілого ОСОБА_7 , зобов`язався повернути їх через деякий час.

В подальшому, 22 лютого 2025 року, о 10 годині 22 хвилини, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №26/2025 від 15.01.2025, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під приводом оплати за ремонтні роботи наданих раніше потерпілим ОСОБА_7 автозапчастин, надав банківську картку потерпілому, а саме «Монобанк № НОМЕР_2 » та вказав на потребу грошового переводу суми у розмірі 20 000 гривень, проте не маючи на меті проводити ремонтні роботи автозапчастин, на що потерпілий виконав грошове переведення, так як вважав це за необхідне для ремонту автомобільних запчастин.

Далі, 19 березня 2025 року, ОСОБА_4 у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №26/2025 від 15.01.2025, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під приводом оплати за ремонтні роботи наданих раніше потерпілим, зв`язався із потерпілим ОСОБА_7 , та вказав на потребу грошового переводу на банківську картку «Монобанк № НОМЕР_2 » у сумі 30 000 гривень з метою продовження ремонтних робіт, не маючи на меті проводити ремонтні роботи автозапчастин, на що потерпілий довіряючи ОСОБА_4 19 березня 2025 року о 07 годині 03 хвилини перевів на банківську картку «Монобанк № НОМЕР_2 » суму у розмірі 30 000 гривень.

У наступному, ОСОБА_4 перестав спілкуватись із ОСОБА_7 , та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 170 000 гривень.

Далі, 24 січня 2025 року у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалось за можливе), ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , в гаражному приміщенні яке використовується як станція технічного обслуговування автомобільного транспорту, де займався ремонтом військових транспортних засобів, та отримав для проведення ремонтних робіт транспортний засіб марки «Nissan», модель «Navara DCI», він номер НОМЕР_3 , 2005 року випуску, тип кузові пікап, у кузові чорного кольору, який відповідно до АКТу № 3 приймання передачі гуманітарної (благодійної) допомоги від 21.04.2024 належить ОСОБА_8 .

У вказаний день, у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне заволодіння транспортним засобом, шляхом викрадення чужого майна та обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, із корисливих мотивів, вивіз вказаний транспортний засіб за межі вказаної адреси, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав невстановленій досудовим розслідуванням особі, таким чином спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України у розмірі 348639 гривень 21 копійок.

Окрім того, 27 січня 2025 року у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалось за можливе), ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , в гаражному приміщенні яке використовується як станція технічного обслуговування автомобільного транспорту, де займався ремонтом військових транспортних засобів, та отримав для проведення ремонтних робіт транспортний засіб марки «Nissan», модель «Navara DCI SE», він номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, тип кузові пікап, у кузові зеленого кольору, який відповідно до витягу із наказу № 113-А від 27.03.2023, перебуває на балансі військової частини НОМЕР_5 .

Далі, 27.01.2025, у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне заволодіння транспортним засобом, шляхом викрадення чужого майна та обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, із корисливих мотивів, завантажив вказаний транспортний засіб на евакуатор та вивіз вказаний транспортний засіб за межі вказаної адреси, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме направив вказане авто до міста Харкова де продав невстановленій досудовим розслідуванням особі, таким чином спричинивши військовій частині НОМЕР_5 матеріальну шкоду у розмірі 297755 гривень 90 копійок.

В подальшому, 12 березня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебував за адресою: АДРЕСА_3 , в гаражному приміщенні яке використовується як станція технічного обслуговування автомобільного транспорту, де займався ремонтом військових транспортних засобів та отримав для проведення ремонтних робіт транспортний засіб марки «Ford», модель «Ranger», він номер НОМЕР_6 , 2008 року випуску, тип кузові пікап, у кузові зеленого кольору, який відповідно до витягу із наказу № 477 від 28.12.2022 року, перебуває на балансі військової частини НОМЕР_7 .

Далі, 14.03.2025 приблизно о 14:00 годині, у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне заволодіння транспортним засобом, шляхом викрадення чужого майна та обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, із корисливих мотивів, завантажив вказаний транспортний засіб на евакуатор «ТАТА» та вивіз вказаний транспортний засіб за межі вказаної адреси та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме направив вказане авто до міста Харкова де продав невстановленій досудовим розслідуванням особі, таким чином спричинивши військовій частині НОМЕР_7 матеріальну шкоду відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України у розмірі 207 519 гривень 97 копійок.

Далі, усвідомлюючи свою протиправну діяльність, маючи відкриту неповагу до військовослужбовців Збройних сил України, під час дії воєнного стану, 20 березня 2025 року у денний період часу, ОСОБА_4 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , в гаражному приміщенні яке використовується як станція технічного обслуговування автомобільного транспорту, де займався ремонтом військових транспортних засобів та отримав для проведення ремонтних робіт транспортний засіб, марки «Ford», модель «Ranger», він номер НОМЕР_8 , 2008 року випуску, у кузові зеленого кольору, який відповідно до витягу із наказу № 413 від 16.11.2023 року перебуває на балансі військової частини НОМЕР_9 .

Після чого, у вказаний день у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне заволодіння транспортним засобом, шляхом викрадення чужого майна та обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та розуміючи, що вказаний транспортний засіб являється військовим, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, погрузив вказаний транспортний засіб на евакуатор та вивіз вказаний транспортний засіб за межі вказаної адреси та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме направив вказане авто до міста Харкова де і продав невстановленій досудовим розслідуванням особі, таким чином спричинивши військовій частині НОМЕР_9 матеріальну шкоду відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України у розмірі 208 067 гривень 46 копійок.

22.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України, його дії кваліфіковано, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, а також як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинено повторно, відповідно.

23 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_2 в період часу з 21-00 години до 07-00 години наступної доби. Визначено строк дії ухвали по 21 червня 2025 року включно.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дійшов до висновку, що наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, є не доведеною.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_4 є раніше судимим, а також кількість епізодів злочинної діяльність, ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним і реально існує.

29 травня 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України.

20 червня 2025 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про продовження строку тримання під домашнім арештом ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України.

Дослідивши докази, долучені до клопотання, слідчий суддя вважає, що в ході досудового розслідування здобуто достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України за вказаних вище обставин.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов до висновку, що наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, є не доведеною.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_4 є раніше судимим, а також кількість епізодів злочинної діяльність, яка збільшилась порівняло з попередньою. Підозрою від 22 квітня 2025 року, ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним і реально існує.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Двомісячний строк слідства закінчується 22 червня 2025 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, а саме: - проаналізувати вилучену інформацію в АТ «УніверсалБанк» про інформацію та рух коштів по банківській картці якою користувався ОСОБА_4 провести огляд; вилучити інформацію в операторів стільникового зв?язку про вхідні та вихідні дзвінки абонентських номерів, якими користується ОСОБА_4 ; після вилучення вказаної інформації в операторів стільникового зв?язку про вхідні та вихідні дзвінки абонентських номерів, якими користується ОСОБА_4 - провести огляд; допитати в якості свідка ОСОБА_9 ; виконати інші слідчі дії у проведенні яких виникне необхідність; додатково, провести допит підозрюваного ОСОБА_4 за фактом вчинення ним вказаних злочинів; визначитись із остаточною кваліфікацію кримінального правопорушення; з урахуванням вищевказаних слідчих дій та на підставі отриманих даних скласти зміну повідомлення про підозру; виконати вимоги ст. 290 КПК України, а саме повідомити підозрюваному та його захиснику, про завершення досудового розслідування.

17 червня 2025 року керівником Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_10 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000505 від 02.04.2025 до трьох місяців, а саме до 22 липня 2025 року.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що не зникли ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2025 року, тому не вбачається підстав для скасування або зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Таким чином, є обґрунтовані підстави для продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до слідчого та суду, та його належну поведінку.

В судовому засіданні встановлено, що заявлені прокурором ризики не зменшились та виправдовують застосування до особи домашнього арешту в період доби. Прокурором наведені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_4 домашнього арешту в період доби. За наведених обставин, клопотання прокурора про продовження домашнього арешту підлягає частковому задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 199, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000505 від 02.04.2025 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_2 в період часу з 21-00 години до 07-00 години наступної доби, у межах строку досудового розслідування, а саме до 22 липня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним їх викликом;

2) не відлучатися із м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування із потерпілими та їх представниками, свідками по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі порушення покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Визначити строк дії цієї ухвали по 22 липня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби до підозрюваного ОСОБА_4 покласти на орган Національної поліції.

Ухвалу передати для виконання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: