Справа № 167/550/25
Номер провадження 1-кп/167/71/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 04.04.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, без реєстрації, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, з середньою освітою, інвалід 2-ї групи, ранішене не судимий,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 28.11.2024 року у справі №167/1204/24 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, що набрала законної сили 10.12.2024 року.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, 23 лютого 2025 року о 12 годині 31 хвилині умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Незалежності міста Рожище Луцького району Волинської області, де його було зупинено працівниками поліції.

Окрім цього, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, 03 квітня 2025 року о 18 годині 22 хвилині умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Зелена селища Дубище Луцького району Волинської області, де його було зупинено працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, тобто умисно невиконав постанову суду, що набрала законної сили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.382 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, дав показання суду, що достовірно знаючи про наявність постанови суду про позбавалення його права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, яка набрала законної сили, 23 лютого 2025 року о 12 годині 31 хвилині по вулиці Незалежності міста Рожище Луцького району Волинської області і 03 квітня 2025 року о 18 годині 22 хвилині по вулиці Зелена селища Дубище Луцького району Волинської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , де його було зупинено працівниками поліції. Керування транспортним засобом пояснив необхідністю відвезти цивільну дружину в лікарню.

Суд, заслухавши показання обвинуваченого, у відповідності до вимог частини 3 статті 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння сторін кримінального провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснено.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Відповідно до вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, надав показання, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання, суд враховує вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги статті 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є нетяжким злочином.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд за наслідками судового розгляду відносить щире каяття, оскільки в судовому засіданні він щиро розкаявся у вчиненому і висловив жаль з приводу вчинених ним дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, відсутні.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я і те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховує визнання повністю вини, щире каяття у вчиненому, а також те, що ОСОБА_3 є пенсіонером, проживає разом з цивільною дружиною, яка хворіє і є також пенсіонеркою, а їх син помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 39 років.

В досудовій доповіді Рожищенського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 27.06.2025 року орган пробації зазначає про можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства (ас 27-29).

Враховуючи вищенаведене у сукупності, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд призначає покарання в межах санкції ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу ближче до мінімальної межі.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст.100, ч. 3 ст.349, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Речовий доказ:

- оптичний DVD-R диск «Verbatim» із наявним на ньому відеофайлами моменту зупинки транспортного засобу марки ВАЗ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1