пр. № 1-кп/759/272/25
ун. № 759/57/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000096 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Золотоноша Черкаської обл., громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про її звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності,

сторони кримінального провадження - прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , інші учасники - потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 02.01.2021 близько 18 год. 30 хв., перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , внаслідок необережності, заподіяла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Так, 02.01.2021, протягом дня, ОСОБА_7 перебувала за місцем свого проживання, а саме - за адресою: АДРЕСА_3 , де проводила дозвілля, займаючись побутовими справами. Цього ж дня, близько 18 год. 00 хв., до помешкання останньої прийшов наглядно знайомий сусід ОСОБА_8 та попросив ОСОБА_5 впустити його до квартири, оскільки він посварився зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 . Погодившись на прохання, ОСОБА_5 запросила ОСОБА_8 до квартири та останні пройшли до кімнати. Через декілька хвилин у вхідні двері квартири ОСОБА_5 почала голосно стукати ОСОБА_3 , тому з метою уникнення конфліктної ситуації, ОСОБА_8 відчинив вхідні двері. Побачивши свого співмешканця, ОСОБА_3 схопила його за верхній одяг та виштовхала останнього на загальний коридор під`їзду. Після побаченого, ОСОБА_5 , яка в цей час перебувала в коридорі своєї квартири, зробила зауваження ОСОБА_3 з приводу її поведінки, на що остання почала висловлювати своє невдоволення до ОСОБА_5 , яке викликало особисту неприязнь до останньої. В ході раптово виниклого конфлікту, ОСОБА_3 , перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , на відстані витягнутої руки від ОСОБА_5 , не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча в обстановці, яка склалась, повинна була і могла їх передбачити, долонею своєї руки штовхнула останню в область грудей, від яких ОСОБА_5 впала лівою частиною тулубу на підлогу, в результаті чого отримала тілесне ушкодження у вигляді травми лівої нижньої кінцівки: уламкового черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, що потребувало проведенню оперативного втручання - закритої репозиції, металоостеосинтезу лівої стегнової кістки системою PFNA, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 128 КК України, як заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні звернулася із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_5 для розгляду даного клопотання не з`явилася, її представник - адвокат ОСОБА_6 надіслав на адресу суду копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, відповідно до яких ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судове засідання 02.06.2025 не з`явився, подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із його зайнятістю у інших судових справах. При цьому суд бере до уваги, що вказана дата та час судового засідання були погоджені з адвокатом ОСОБА_6 у судовому засіданні 30.04.2025, про що свідчить його розписка у матеріалах кримінального провадження.

Більше того, обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності ще 13.11.2024. Однак, у подальшому судом вживалися заходи, передбачені КПК України, з метою забезпечення явки потерпілої ОСОБА_5 до зали судового засідання для висловлення своєї позиції щодо клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 . На виклику до суду потерпілої ОСОБА_5 наполягав адвокат ОСОБА_6 , у зв`язку з чим відкладено п`ять судових засідань (з них на три судові засідання не з`явився й сам адвокат ОСОБА_6 ). Тому суд вважає, що потерпіла сторона мала можливість скористатися своїми правами, передбаченими КПК України, та висловити свою позицію щодо клопотання обвинуваченої, тому вважає за можливе проведення даного судового засідання, оскільки не вбачає порушення прав потерпілої сторони під час розгляду даного клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 .

При цьому, суд бере до уваги, що представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав до суду письмові заперечення на клопотанням обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. У своїх запереченнях представник потерпілої зазначив, що обвинувачена ОСОБА_3 з дня вчинення кримінального правопорушення - з 02.01.2021 ухилялася від досудового розслідування, перебувала у розшуку, що унеможливлює звільнення її від кримінальної відповідальності згідно ч. 2 ст. 49 КК України.

Крім того, адвокат ОСОБА_6 подав до суду клопотання про визнання потерпілим у даному кримінальному провадженні близького родича ОСОБА_9 , сина потерпілої ОСОБА_5 , внаслідок смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, вказане клопотання адвоката ОСОБА_6 не може бути задоволено судом з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження не містять даних, що смерть потерпілої ОСОБА_5 настала внаслідок даного кримінального правопорушення. Таких даних не наведено і адвокатом ОСОБА_6 як у своєму клопотанні, так і у додатках, доданих до нього. До того ж самим ОСОБА_9 не подано й самої заяви про його залучення до провадження як потерпілого. На підставі ч. 6 ст. 55 КПК України судом відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про визнання потерпілим у даному кримінальному провадженні близького родича ОСОБА_9 , сина потерпілої ОСОБА_5 , внаслідок смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обвинуваченій ОСОБА_3 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, на що ОСОБА_3 зазначила суду, що вона розуміє цю обставину і просить звільнити її від кримінальної відповідальності за спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», закриття кримінальної справи зі звільненням особи від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує та відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Зазначене узгоджується із позицією, яка викладена в постанові ККС ВС від 29.07.2021 року (справа № 552/5595/18, провадження № 51-5289км19).

Також при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України від суду не вимагається встановлення факту, що певне правопорушення мало місце, чи факту вчинення особою певного кримінального правопорушення.

Специфіка інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності саме й полягає в тому, що за наявності певних визначених у законі умов особа звільняється від такої відповідальності, а кримінальне провадження закривається, раніше від тієї стадії, коли вказані факти можуть та/чи мають бути належним чином встановлені, доведені, підтверджені.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 вказала, що згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 758/6166/22.

Санкцією ст. 128 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк, дане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у заподіянні ОСОБА_5 02.01.2021 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_3 згодна на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 ухилялася від явки до слідчого, а тому 09.12.2022 була оголошена у розшук та зупинено досудове розслідування, а 16.12.2022 - відновлено досудове розслідування, вчинено низку слідчих дій, зокрема і вручення останній обвинувального акту. Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 ухилялася від явки до суду - ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05.12.2023 обвинувачену ОСОБА_3 оголошено у розшук та зупинено кримінальне провадження, однак, 25.01.2024 у зв`язку з явкою обвинуваченої ОСОБА_3 до суду, дане кримінальне провадження поновлено, в той же день проведено підготовче судове засідання та розпочато судовий розгляд.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у п. 38 та п. 59 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22) від 02.02.2023, Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів. Тому Велика палата прийшла до висновку, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Отже, на момент розгляду даного клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України минуло більше трьох років від дати вчинення інкримінованого їй діяння, подовженого на період ухилення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження за цією статтею.

За приписами ч. 1 ст. 129 КПК вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливе лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тому у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду.

Водночас кримінальним процесуальним законом не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17, провадження № 51 - 4251 кмо 21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

На підставі наведеного та керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285-288, ст.ст. 369-372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про її звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000096 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, закрити.

Цивільний позов, заявлений адвокатом ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Витрати в розмірі 1796,90 грн за проведення криміналістичних досліджень у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1