Справа № 711/3772/25
Номер провадження 1-кп/711/402/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження № 0001394 від 15.04.2025 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Соснівського районного суду від 31.05.2019 на підставі ч. 2 ст. 78 КК України вирок змінено, скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання;

- 21.06.2019 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2018 та остаточно визначено до покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 20.01.2021 на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 18 днів;

- 22.12.2021 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 31.01.2022 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ст. 395, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2021 і остаточно призначено до відбуття 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

- 04.03.2022 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначено до відбуття 3 роки 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.03.2025 по відбуттю покарання;

- 03.07.2025 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи незняті та непогашені судимості за умисні злочини, у тому числі за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.03.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став і вчинив нові корисливі злочини. Так, 12.04.2025, в період часу із 17:42 години по 17:43 години, ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64 /2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, та який в подальшому неодноразово продовжений, востаннє - Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 на 90 діб, перебуваючи поблизу будинку № 212 по вул. Надпільна в місті Черкаси, поблизу Свято-Михайлівського кафедрального гарнізонного собору, шляхом вільного доступу, використовуючи ножиці для дроту, зрізав 1 навісний замок із велосипеда та заволодів у такий спосіб велосипедом марки «COMANCHE» чорно-білого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_6 , вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/6408-ТВ від 25.04.2025, станом на 12.04.2025 становила 4166 гривень 67 копійок, після чогоз викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Також, 15.04.2025, у період часу з 10:30 години по 14:00 годину, ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64 /2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, який в подальшому неодноразово продовжений, востаннє - Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 на 90 діб, перебуваючи поблизу будинку № 101 по вулиці Нарбутівська в місті Черкаси, шляхом вільного доступу, використовуючи ножиці для дроту, зрізав 2 навісних замки із велосипеда та заволодів у такий спосіб велосипедом марки «MAXX pro», модель М 300, що належить потерпілому ОСОБА_7 , вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/6512-ТВ від 29.04.2025 станом на 15.04.2025 становила 6333 гривні 33 копійок, після чогоз викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

ДіїОСОБА_4 кваліфіковані зач. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене просила суд обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, документів, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та долі речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти такого порядку та обсягу дослідження доказів не заперечували.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд роз`яснив учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на позицію сторін кримінального провадження щодо порядку та обсягу дослідження доказів, суд здійснив судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються процесуальних витрат, речових доказів та застосованих заходів забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу та арештів майна.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини чи визнає їх під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених під час досудового розслідування у кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Пояснив, що 12.04.2025 побачив велосипед, пересвідчився, що навколо немає інших людей і за ним ніхто не спостерігає, ножицями для металу зрізав з велосипеда металевий замок, яким той був замкнений, сів на нього та поїхав у своїх справах. Велосипед наступного дня здав до ломбарду по вул. Сумгаїтська за 2000 грн. 15.04.2025 він спілкувався з поліцією з приводу його причетності до якогось правопорушення, його відпустили, а через 20 хв, коли він ішов у своїх справах, побачив на східцях якоїсь установи ще один велосипед темного кольору з оранжевими вставками. ОСОБА_4 , як і попереднього разу, ножицями для металу зрізав з нього 2 замки, сів на нього та поїхав. Зазначив, що поряд проходили випадкові перехожі, неподалік на зупинці люди очікували громадський транспорт, але йому ніхто нічого не сказав, зауваження не зробив, не гукнув. Припустив, що хтось міг побачити його дії з велосипедом, однак він сам не помітив, щоб за ним спостерігали, і зауваження йому ніхто не зробив, тому він був певен, що крадіжку ніхто не помітив. Через деякий час його побачили з велосипедом поліцейські, зупинили і тоді виявили, що він вчинив крадіжку цього велосипеда. Обидва велосипеди були в нормальному стані, стояли пристебнуті велосипедними замками. Ножиці для металу він брав із собою спеціально, на випадок якщо помітить підходящий для крадіжки велосипед. Щоразу коли він проходив повз кожен наступний велосипед то спонтанно вирішував його забрати, і тут ножиці ставали йому у нагоді. Також додав, що якби міг повернути час назад, то не вчиняв би крадіжки. Він намагався влаштуватися на роботу після звільнення з місць позбавлення волі у березні 2025 року, але на заваді ставали його попередні судимості, йому або відмовляли у роботі, або звільняли через тиждень після початку роботи. Офіційно він не був працевлаштований, неофіційно іноді ходив на підробітки вантажником на складі. ОСОБА_4 визнав, що у його ситуації навряд чи він може розраховувати на м`яке покарання, тому покладався щодо цього на розсуд суду. Про скоєне жалкує, усвідомлює, що тепер має понести покарання, розкаюється у своїх діях.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд також дослідив та долучив до матеріалів судового провадження надані стороною обвинувачення докази, які характеризують особу обвинуваченого, та стосуються процесуальних витрат і речових доказів, зокрема:

- протокол від 15.04.2025 затримання ОСОБА_4 на підставі ст. 208 КПК України;

- постанови від 16.04.2025 та 30.04.2025 про визнання вилучених у ОСОБА_4 речей і предметів речовими доказами з квитанцією № 8606 про їхнє поміщення до кімнати зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області;

- постанови від 16.04.2025 та 29.04.2025 про визнання оптичних дисків із відеозаписами крадіжок речовими доказами;

- зберігальну розписку ОСОБА_7 про отримання велосипеда марки «MAXX pro», модель М 300, на зберігання;

- ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.04.2025 про накладення арешту на вилучені у ОСОБА_4 речі та велосипед марки «MAXX pro»;

- ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.04.2025 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до 13.06.2025 включно;

- довідку про розмір витрат на проведення експертизи вартістю 1782,8 грн та 2228,5 грн;

- розписку ОСОБА_4 від 30.04.2025 про отримання на зберігання кофти білого кольору;

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ;

- вимоги про наявність у ОСОБА_4 неодноразових непогашених судимостей, у тому числі за злочини за ст. 185 КК України;

- копію довідки ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про звільнення ОСОБА_4 21.03.2025 по відбуттю покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.03.2022.

- довідки КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про те, що ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався;

- характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання від дільничного офіцера поліції;

- копію вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім того, 29.07.2025 прокурор подав до суду новий обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України з уточненими обставинами стосовно наявності у обвинуваченого попередніх судимостей за вчинення умисних корисливих злочинів та непогашених судимостей. Після оголошеної в порядку ст. 338 КПК України перерви, ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України в обсягу зміненого обвинувачення визнав у повному обсязі.

Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із положень ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості у суспільстві.

За змістом статей 50, 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, має постійне місце проживання та реєстрації, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, висловивши щирий жаль з приводу вчиненого, та засудив свою поведінку, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих.

Відповідно до ст. 66 КК України суд обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що обвинувачений визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та висловлював свою готовність нести відповідальність за злочин, що свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. Його позиція щодо повного визнання вини і надання детальних показань щодо вчиненого є послідовною, сформована під час досудового розслідування і підтверджена у судовому засіданні.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність, видачу знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, сприяння у встановленні істини.

ОСОБА_4 як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду надав детальні та правдиві показання про обставини вчинення ним крадіжок велосипедів, нічого не приховуючи і не спотворюючи.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Як вказано у ст. 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 засуджений 21.06.2019 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, судимість за що у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що вказує на наявність такої передбаченої ст. 67 КК України обставини, що обтяжує покарання, як рецидив злочинів.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого з метою досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Підстав для застосування статей 75, 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці правові норми можуть бути застосовані.

За правилами, передбаченими в частинах першій третій ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 востаннє засуджений вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі за вчинення злочинів 01.05.2025, 11.05.2025 та 24.05.2025. Оскільки ОСОБА_4 поставлені йому у провину кримінальні правопорушення у цьому кримінальному провадженні скоїв до ухвалення попереднього вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України, суд при призначенні йому остаточного покарання керується вимогами ч. 4 ст. 70 КК України.

ОСОБА_4 15.04.2025 затриманий на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.04.2025 йому обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 13.06.2025.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, у зв`язку із чим в строк призначеного ОСОБА_4 покарання слід зарахувати строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із розрахунку, що три дні домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Оскільки після закінчення строку застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 новий запобіжний захід не обирався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертизи № СЕ-19/124-25/6512-ТВ в розмірі 1782,80 грн та № СЕ-19/124-25/6408-ТВ в розмірі 2228,50 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.04.2025 накладено арешт на вилучені у ОСОБА_4 речі та велосипед марки «MAXX pro».

Зі змісту ухвали встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Оскільки мета вказаного заходу досягнута, суд вважає, що накладений арешт на майно підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 100, 174, 349, 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання, призначеного вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України, в строк призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із розрахунку, що три дні домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/124-25/6512-ТВ в розмірі 1782,80 грн та № СЕ-19/124-25/6408-ТВ в розмірі 2228,50 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.04.2025 на ножиці для дроту, чотири пари нових шкарпеток, спідометр для велосипеда «Bicycle Computer», олімпійку темно-синього відтінку зі смугами синього кольору «maraton», штани чорного кольору спортивні «Tezenis» та кросівки «Airlete» 44 розміру, велосипед марки «Махх Pro» чорного кольору з помаранчевим написом скасувати.

Речові докази у справі:

- ножиці для дроту, які поміщено до сейф-пакету № QHY0120188, спідометр для велосипеда «Bicycle Computer», який поміщено до сейф пакета № CRI1201518; 1 слід низу взуття, що поміщено до картонної коробки, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - знищити;

- чотири пари нових шкарпеток, які поміщені до сейф-пакету № WAR1470335; олімпійка темно-синього відтінку зі смугами синього кольору «maraton», штани чорного кольору спортивні «Tezenis» та кросівки «Airlete» 44 розміру, поміщено до сейф-пакету № QHY0120529 повернути власнику ОСОБА_4 ;

- 3 DVD-R диски з відеозаписами залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження;

- велосипед марки «Махх Pro» чорного кольору з помаранчевим написом, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити власнику ОСОБА_7 за належністю;

- кофту білого кольору, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити власнику ОСОБА_4 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1