Справа № 932/2548/25
Провадження № 1-кп/932/315/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії запобіжного заходу

31 липня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204 від 18.02.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, неодноразово судимого: 18.04.2016 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850,00 грн.; 27.05.2016 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

26.05.2021 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 23.06.2023 року, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні незаконних операцій, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням у великих розмірах з метою збуту та збутом наркотичних засобів. До ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді триманням під вартою.

В судовому засіданні у зв`язку зі спливом строку дії запобіжного заходу прокурором заявлено клопотання про його продовження на 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120,00 грн.

Обгрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого іншими, більш м`якими запобіжними заходами. В якості доводів наводить характер та тяжкість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, суворість передбаченого законом покарання, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, сталого джерела доходу, наявність не знятих і непогашених в установленому порядку судимостей.

Сторона захисту, не погоджуючись з клопотанням прокурора та вважаючи названі прокурором ризики недоведеними, просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а в разі, якщо суд дійде про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу зменшити встановлений раніше ухвалою суду розмір застави.

Вислухавши думки сторін та надавши оцінку обставин, з якими закон пов`язує застосування та продовження запобіжних заходів, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та відмову у задоволенні сторони захисту, виходячи з такого.

За змістом статей 176-178 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігання забезпечення виконання цією особою покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених цими нормами.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд відповідно до ч.1, ч.4 ст.194 КПК України має встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

На думку суду, наведені прокурором ризики, передбачені пунктами 1,3,5, та аргументи щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і неможливість забезпечення його належної процесуальної поведінки шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є обґрунтованими і доведеними.

Оцінюючи наявність підстав для тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з характеру та обставин кримінального провадження, тяжкості і мотивів його вчинення, суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі доведення його вини, даних про його особу, а також стадії судового провадження, коли суд ще не приступив до дослідження доказів та допитів свідків.

Беручи до уваги наведене, а також враховуючи суспільний інтерес, який полягає у забезпеченні правопорядку та відправленні кримінального судочинства і має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості, суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час залишається необхідним і пропорційним заходом, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обставин, які б вказували на неможливість тримання обвинуваченого під вартою, судом не встановлено.

Доводи сторони захисту про недоведеність прокурором існуючих ризиків, суд вважає безпідставними, так як обставин, які б свідчили про існування беззаперечних стримуючих факторів, котрі б переконливо забезпечили належну процесуальну поведінку обвинуваченого в разі застосування до нього іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу суду не наведено. Отже, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд на даній стадії судового провадження не вбачає, як і не вбачає підстав для зменшення розміру застави, і вважає за необхідне раніше визначений обвинуваченому розмір застави та покладені на нього обв`язки в разі її внесення залишити тими ж.

Керуючись статтями 176-178, 199, 327, 331, 369, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , обвинуваченому за ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 днів, по 28 вересня 2025 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому вимірі складає 121 120,00 грн.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним його викликом;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Строк дії обов`язків у разі внесення застави визначити два місяці з дня її внесення.

Застава у визначеному судом розмірі може бути внесена обвинуваченим або застоводавцем у будь-який момент протягом строку дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Резолютивна частина ухвали проголошена 31 липня 2025 року, повний текст ухвали оголошено 01.08.2025.

Суддя ОСОБА_1