Справа № 752/5568/24
Провадження №: 1-кс/752/3572/25
У Х В А Л А

29 квітня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000078 від 06.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч.ч. 1,3 ст. 362 КК України,

встановив:

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, щоу провадженні у провадженні СУ ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 06.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 1,3 ст. 362 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування встановлено, що посадовими особами приватних лікарень ПП « Приватна виробнича фірма «Ацинус » ( ) та ПП « Лікарня Святого Луки » ( ) налагоджено протиправний механізм привласнення бюджетних коштів шляхом внесення недостовірних відомостей до центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я Національної служби здоров`я України (далі - ЦБД ЕСОЗ НСЗУ ) щодо обсягів наданих медичних послуг та пацієнтів, яким вони надавались.

В ході перевірки достовірності та повноти освоєння коштів НСЗУ з боку ПП « ПВФ «Ацинус », виявлено факти системного організованого протиправного привласнення бюджетних коштів шляхом внесення недостовірних відомостей до звітних форм щодо обсягів наданих медичних послуг та пацієнтів, яким вони надавались.

Встановлено, що фактичним власником вказаних медичних закладів, є ОСОБА_8 , який до протиправного механізму залучено сімейних лікарів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та інших.

Надалі, за вказівки ОСОБА_8 вказаними сімейними лікарями під час проведення огляду пацієнтів здійснювалось направлення на стаціонарне лікування без їх відома та фактичного проходження лікування, або ж з підміною консультативної допомоги стаціонарною. Зокрема, встановлено непоодинокі факти проходження планового медичного огляду працівниками містоутворюючих підприємств, проходження якого вносилось до звітності НСЗУ , як проходження лікування у стаціонарі, у тому числі в ургентних випадках та з оперативним втручанням.

Під час досудового розслідування проведено тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у Національної служби здоров`я України , де отримано інформацію за період з 01.01.2022 по теперішній час щодо надання медичних послуг «Стаціонарна допомога дорослим та дітям без проведення хірургічних операцій», «Реабілітаційна допомога дорослим і дітям у стаціонарних умовах» та «Хірургічні операції дорослим та дітям у стаціонарних умовах» із зазначенням дати отримання медичної допомоги (послуг) та обсягів фінансування по кожному такому пацієнту, яке отримали ПП « Приватна виробнича фірма «Ацинус » ( ) та ПП « Лікарня Святого Луки » ( ).

Допитані свідки у кримінальному провадженні зазначили, що вони перебували у ПП « Приватна виробнича фірма «Ацинус » ( ) та ПП « Лікарня Святого Луки » ( ) лише один день для проходження медичного огляду та їм взагалі не було відомо, що вони перебували на стаціонарному лікуванні у вищезазначених лікарнях.

15.04.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2025 справа № 752/5568/24, провадження № 1-кс/752/2561/25 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_16 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено: мобільний телефон «SAMSUNG», s/n НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 .

15.04.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Встановлено, що існують достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені речі та предмети підпадають під ст. 98 та ч. 1 ст. 170, ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170, ч. 4 ст.170 KПK України та на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення їх збереження як речового доказу та недопущення подальшого відчуження (оскільки майно відповідає критеріям речового доказу).

Від представника власника майна - адвоката ОСОБА_17 надійшли заперечення на клопотання, у яких просив відмовити у накладенні арешту на мобільний телефон, який належить ОСОБА_16 .

Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав клопотання та просив накласти арешт, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20.06.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 06.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 1,3 ст. 362 КК України.

15.04.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_16 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено: мобільний телефон «SAMSUNG», s/n НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , який постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві від 15.04.2025 визнано речовим доказом.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, що вилучений під час обшуку мобільний телефон містить чи може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, вказане майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором мета щодо збереження речових доказів, може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У клопотанні доведено, що вилучений мобільний телефон може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

За таки обставин з метою збереження речових доказів, а такожзапобігання можливості їх приховування, знищення або відчуження вилученого в ході обшуку майна, клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000078 від 06.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено: мобільний телефон «SAMSUNG», s/n НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її оголошення прокурором, слідчим у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1