Справа № 466/5295/25
Провадження № 1-кс/466/1902/25
У Х В А Л А

11 липня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області про відмову у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження №0000298 від 29.04.2024 в якості потерпілої,-

в с т а н о в и в:

23 червня 2025р. адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить скасувати постанову від 31.05.2025 дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження №0000298 від 29.04.2024 в якості потерпілої та зобов`язати дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 розглянути клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою особою в кримінальному проваджені № 0000298 від 29 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Скарга мотивована тим, що 31 травня 2025 року дізнавачем СД ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження №0000298 в якості потерпілого. Про таку постанову ОСОБА_3 довідалась 12.06.2025 року, що підтверджується копією конверта направленого 07.06.2025 року звичайним листом, тому строк на оскарження даної постанови був пропущений з поважних причин, відтак просить його поновити.

Заявник вважає, що вищезазначена постанова дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області про відмову у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0000298 в якості потерпілого є протиправною. Зазначає, що внаслідок вчинення управлінням комунального майна ЛМР та КП ЛОР Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України досудове розслідування якого ведеться у рамках кримінального провадження № 0000298 від І 5.2024 року, ОСОБА_3 було завдано фізичної, матеріальної та моральної шкоди, що в свою чергу, свідчить про наявність підстав для надання їй процесуального статусу потерпілого і залучення до згаданого кримінального провадження.

Постанова дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області мотивована тим, що заява про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження №0000298 в якості потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди відповідно ч. 1 ст. 55 КПК України.

Проте такі доводи дізнавача не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження № 0000298. Такі дії дізнавача унеможливлює залучення в якості потерпілого ОСОБА_3 .

Поняття заподіяння шкоди є оціночним і повинно вирішуватись на стадії судового розслідування, відтак винесена постанова дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 31 травня 2025 року є передчасною.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 надали пояснення з підстав викладених у скарзі, просили таку задовольнити.

Дізнавач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, вважає постанову обґрунтованою, у задоволенні скарги просить відмовити, так як сама по собі обставина, що ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 не означає автоматичного набуття статусу потерпілого, так само як і подання заяви про визнання її потерпілою.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина перша статті 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заявником була отримана оскаржувана постанова лише 12.06.2025р., що стало наслідком пропуску строку на звернення заявника до суду. З огляду на викладене заявником було пропущено строк на звернення до суду з поважних причин, тому клопотання про поновлення строку є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Згідно з вимогами частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 31 травня 2025р. винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0000298 в якості потерпілого.

Відповідно до частини 1статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В основі набуття фізичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди), формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 5 статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерлілим.

Згідно частини 3 статті 55 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова дізнавача складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини, при цьому мотивувальна її частина повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Пункт 2 частини 5 статті 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Дізнавач, приймаючи постанову повинен надати аналіз та вказати мотиви її прийняття, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди.

На переконання слідчого судді, постанова дізнавача про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному проваджені №№0000298 не є у достатній мірі вмотивованою. Зокрема, в обґрунтування прийнятого рішення дізнавач у своїй постанові фактично не посилається на відсутність будь-яких доказів щодо завданої заявнику кримінальним правопорушенням шкоди, хоча такі заявником були надані.

ОСОБА_3 чітко та послідовно описано обставини, які обуловлюють склад кримінального правопорушення, а також визначено яка особа його вчинила та хто є потерпілим від кримінального правопорушення, зокрема із заяви вбачається, що кримінальне провадження №0000298 відкрито за фактом підроблення технічного паспорту нежитлової будівлі літ: А-2 загальною площею 241,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 28 вересня 2001 - службовою особою управління комунального майна ЛМР та КП ЛОР Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

При цьому, як зазначає заявниця, уповноваженими особами ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Франківського районного суду міста Львова від 15.01.2025р. у справі 465/9844/25, за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000298 від 17.10.2024 р. Постанову дізнавача сектору дізнання ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000298 від 17.10.2024р. - скасовано.

Отже, ОСОБА_3 ще у заяві про вчинення кримінального правопорушення послалася на конкретні факти та обставини, які підлягали перевірці та оцінці уповноваженими особами органу досудового розслідування перед прийняттям постанови про відмову у визнанні потерпілим. Натомість оскаржувана постанова не містить обґрунтованих мотивів такої відмови.

Слідчий суддя зі змісту оскаржуваної постанови не вбачає, що дізнавачем перевірялись твердження ОСОБА_3 про завдання їй шкоди, яка виражається у неналежних умовах проживання, а також не брався до уваги висновок експерта від 12.02.2024рю № 59/3, з якого вбачається, що містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлової будівлі під літерою «2-А» з відновленням другого поверху на вул. Федьковича, 13 у м. Львові (Рішення виконкому №446 від 09.05.2023р.), яка розташована на території внутрішнього двору багатоквартирних будинків №13 та №15 на вул. Ю. Федьковича, у м. Львові, не відповідають вимогам нормативно-правових актів, що діють у галузі будівництво в частині відстані до житлового будівництва №13, а саме п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» (а.с.15-18).

Таким чином, на переконання слідчого судді, дізнавачем, в оскаржуваній постанові за наслідками досліджених ним доказів не наведено очевидних, обґрунтованих й змістовних доводів існування обставин, що свідчать про відсутність ознак завдання шкоди особі, яка звернулась із клопотанням про залучення в якості потерпілої. Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про передчасність прийнятого дізнавачем рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000298 та задоволення скарги у цій частині вимог.

Як зазначалось вище, за змістом статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, сама по собі наявність заяви про залучення особи до провадження як потерпілого або заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення за нормами кримінального процесуального законодавства надає такій особі прав і обов`язків потерпілого. Отже, наявність такої заяви у матеріалах кримінального провадження фактично підтверджує статус заявника як потерпілого і не вимагає будь-яких інших дій для підтвердження набуття даного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Зазначена позиція повністю відповідає роз`ясненням, наданим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» №9-49/0/4-17 від 12.01.2017. Так, у даному Листі суд касаційної інстанції зазначив, що «по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших - обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування».

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та мотивованою, що свідчить про неповноту досудового розслідування та необґрунтованість прийнятого рішення, та невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.117,303,304,307, 371,372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про відмову у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0000298 в якості потерпілого від 31 травня 2025 року.

Зобов`язати дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 розглянути клопотання про визнання ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 )потерпілою особою в кримінальному проваджені №0000298 від 29 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1