Справа № 308/4897/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/232/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.04.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.04.2025 року, задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного за ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 10 год. 30 хв. 05 квітня 2025 року по 08 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 від 20.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивує тим, що солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді старшого стрільця 3 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини, 28.01.2023 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до пункту постійної дислокації підрозділу, а саме військового містечка № НОМЕР_2 що за адресою: АДРЕСА_1 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі по 28.02.2025, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

Вказує, що 28.02.2025 підозрюваний ОСОБА_6 добровільно звернувся із клопотанням до слідчого про намір повернутися до для продовження проходження військової служби, у зв`язку із чим останнього було скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого скерування на військову службу до військової частини НОМЕР_3 , або будь якої іншої військової частини, однак згоди на продовження проходження військової служби військовослужбовцем ОСОБА_6 у Збройних Силах України, не було надано так як ОСОБА_6 до військової частини НОМЕР_3 не з`явився.

Також з ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов лист, відповідно до якого, вбачається, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , який був скерований до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою сприяння останньому у поновленні на військовій службі 04.03.2024 під час слідування до військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 батальйон резерву) поблизу АДРЕСА_2 без повідомлення (дозволу) посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 покинув автобус та убув в невідомому напрямку. Першочерговими заходами встановити місце знаходження ОСОБА_6 не вдалося, на зв`язок останній станом на сьогодні не виходить.

Крім цього, з метою встановлення місця перебування ОСОБА_6 на його мобільний номер телефону НОМЕР_6 неодноразово було здійснено телефонні дзвінки, під час яких ОСОБА_6 відмовлявся повідомити своє місце розташування, та вказував що перебуває у своїх родичів у Рівненській області, про причини своєї не явки до військові частини НОМЕР_3 чи НОМЕР_4 , не надав чіткої відповіді, а у подальшому перестав відповідати на телефонні дзвінки та вимкнув телефон.

Також ОСОБА_6 у мобільному застосунку «Viber» та «Telegram» на абонентські номери НОМЕР_6 , 17.03.2025 було скеровано три повістки про прибуття до слідчого на 18.03.2025, 19.03.2025 та 20.03.2025, однак на жодну із вказаних повісток останній не прибув.

Разом із цим, аналогічні повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого на 18.03.2025, 19.03.2025 та 20.03.2025 було скеровано його адвокату ОСОБА_5 у мобільному застосунку «WhatsАpp» на мобільний номер телефону НОМЕР_7 .

Водночас, ОСОБА_6 представниками військової служби правопорядку був доставлений до слідчого 06.06.2024, тоді останньому було надано скерування для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією, та вручено дві повістки про виклик на 17.06.2024 та 19.06.2024, на які ОСОБА_6 не прийшов та довідки щодо його проходження не надавав.

25.01.2025 у зв`язку із внесенням відомостей до ІСІПНП «Блокпост» ОСОБА_6 , під час перевірки документів, був виявлений працівниками ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області як особа, яка самовільно залишила військову частину, про що було повідомлено слідчого, яким надано доручення для вручення ОСОБА_6 повістки про виклик на 17.01.2025, 20.01.2025 та 22.01.2025, які працівниками поліції було вручено ОСОБА_6 , однак останній на вказані повістки також не з`явився.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тяжкість покарання, яке йому загрожує, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що 28.02.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, після чого ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування та 25.03.2025 року у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного не відоме, постановою слідчого оголошено його розшук. В подальшому, ОСОБА_6 було затримано та доставлено співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 до слідчого, у зв`язку з чим постановою слідчого від 05.04.2025 відновлено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. Також слідчий суддя вказує на обґрунтованість підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке є тяжким злочином, покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у його вчиненні, дані про його особу та інші характеризуючи дані підозрюваного. Рзом з цим, слідчий вказує наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Врахувавши ці обставини, слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке загрожує у випадку визнання його винним, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді. Адвокат вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив дані, що його підзахисний є військовослужбовцем ЗСУ, довгий час був на передовій та захищав батьківщину від ворога, на шлях дезертирства не ставав. Зазначає, що ОСОБА_6 є одруженим, має двох дітей, позитивно характеризується серед співмешканців свого селища та є патріотом України. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із засобами електронного контролю, за фактичним місцем його проживання.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Підозрюваний ОСОБА_6 перебуває у ДУ «Закарпатська УВП (№9)». Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; від них не надходили заяви про їх бажання брати участь у судовому засіданні, а тому апеляційним судом їх явка не визнавалась обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Твердження апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість та невмотивованість судового рішення колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові знаходиться кримінальне провадження за № 0000328, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені 20.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника - адвоката ОСОБА_8 , а також прокурора ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами доказами. Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 апеляційний суд визнає обґрунтованими.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема те, що ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та фактичних обставин їх вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю та даними про особу підозрюваного повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Вищенаведені обставини свідчать про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке загрожує у випадку визнання його винним, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Також, з матеріалів судового провадження слідує, що 28.02.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування і його місцезнаходження було невідоме, 25.03.2025 року, постановою слідчого його оголошено в розшук. В подальшому, ОСОБА_6 було затримано та доставлено співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 до слідчого, у зв`язку з чим постановою слідчого від 05.04.2025 відновлено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім цього з ухвали слідує, що ОСОБА_6 звертався з наміром повернутися для продовження проходження військової служби, у зв`язку із чим останнього було скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого скерування на військову службу до військової частини НОМЕР_3 , або будь якої іншої військової частини. Проте, під час слідування до військової частини НОМЕР_4 поблизу АДРЕСА_2 без повідомлення (дозволу) посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 покинув автобус та вибув у невідомому напрямку.

Ураховуючи вищезазначене, твердження апеляційної скарги щодо неврахування слідчим суддею характеризуючих даних підозрюваного, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів сторонами захисту не надано.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, взявши до уваги положення статей 182 та 183 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави. З урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 і 178 цього Кодексу, слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За цих обставин, підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, зокрема передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід, не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів вважає, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.04.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: