ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/343/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/272/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.126 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року,

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Литвинів Бережанського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, директора музичної школи Підгаєцької міської ради, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, 28 травня 2024 року приблизно об 11.00 год. по вул. Б.Хмельницького, що у м.Підгайці Тернопільського району Тернопільської області, з вул. Бережанської у напрямку вул.Шевченка на автомобілі Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору рухалась ОСОБА_9 та на автомобілі Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору рухався ОСОБА_7 .. Коли автомобіль, яким кермувала ОСОБА_9 зупинився, щоб виконати вимоги ПДР при виїзді з другорядної дороги (вул.Б.Хмельницького) на головну (вул.Т.Шевченка), автомобіль, яким кермував ОСОБА_7 , теж зупинився позаду. Надалі, з автомобіля марки Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, зі сторони водійського сидіння, вийшов ОСОБА_7 , попрямував до автомобіля Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, в якому на водійському місці знаходилась ОСОБА_9 ..

У ОСОБА_7 , який відкрив передні дверцята цього автомобіля зі сторони водія та, розцінивши як образливі дії вмикання світлових сигналів ОСОБА_9 незадовго до цього, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виник кримінально-правовий умисел, спрямований на вчинення фізичного впливу з метою змусити ОСОБА_9 вийти з автомобіля та завдання їй ударів.

Реалізуючи свій кримінально-правовий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи протиправно, з прямим умислом, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, ОСОБА_7 схопив ОСОБА_9 , що сиділа у власному автомобілі, за ліву руку обома руками, намагаючись витягти її з автомобіля, після чого завдав їй три удари правою рукою в ділянку голови зліва, внаслідок чого потерпіла відчула біль та не отримала тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1. ст.126 КК України, а саме умисному вчиненні інших насильницьких дій, що виразились у вчиненні фізичного впливу з метою змусити ОСОБА_9 вийти з автомобіля, та завданні ударів, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року та ухвалити рішення, яким закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Вважає, що вирок суду є таким, який не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 визнали винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 126 КК України з формулюванням обвинувачення, яке не відповідає цій нормі матеріального права.

Вважає, що суд послався на суперечливі покази потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , який не був очевидцем події, а спостерігав по монітору комп`ютера, а свідок ОСОБА_11 знаходилася на значній відстані від потерпілої, необ`єктивно проведених дізнавачем слідчих експериментів, інших процесуальних дій.

Зазначає, що відеозапис не підтверджує винуватість ОСОБА_7 ..

Посилається на те, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення були допущенні порушення.

Апелянт вказує, що просив додатково допитати потерпілу ОСОБА_9 з приводу отримання посилки на Новій пошті 28.05.2024, призначити судово-криміналістичну експертизу карти з відеозаписом, на якій зафіксовано нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілій чи намагання відібрати ключі, дати доручення прокурору про організацію проведення дізнавачем слідчого експерименту з потерпілою та обвинуваченим з метою з`ясувати як проходив конфлікт, і що могла бачити свідок ОСОБА_11 , проте суд незаконно відмовив у задоволенні клопотань.

Тому просить скасувати вирок через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотні процесуальні порушення закону.

Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд порушив вимоги ст. 65 КК України, призначив громадські роботи особі з інвалідністю.

Зазначає, що конфліктну ситуацію спровокувала потерпіла, тому стягнення в її користь з обвинуваченого 25000 грн., вважає є надмірною.

Звертає увагу, що суд не надав оцінки тому, що ОСОБА_7 , відповідно до ч.3 ст. 39 КК України вчинив такі дії внаслідок сильного душевного хвилювання, які були викликані неправомірною поведінкою потерпілої.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_12 вказують, що вирок суду є законним, винесений на підставі всебічного досліджених доказів, тому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні вказує, що доводи апелянта є безпідставними, вирок суду є обґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник-адвокат ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Відповідно до поданого ними клопотання, просять проводити апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає вирок суду є законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції підтвердила, що подружжя ОСОБА_13 їй відоме, бо містечко маленьке, всіх знають. Дружина обвинуваченого кілька років тому приходила до неї в магазин і висловлювала претензії стосовно зв`язків з її чоловіком. Пізніше сам ОСОБА_7 забіг в її магазин і бив її, вона викликала поліцію, але свідків тоді не було.

Вказала, що 28.05.2024 близько 11 год. вона їздила у відділення Нової пошти, коли її автомобіль був неподалік ІНФОРМАЦІЯ_2 , з автомобіля, що під`їхав ззаду, вискочив ОСОБА_7 , підбіг до її машини і почав її за руку витягувати з машини, а також завдав їй декілька ударів в обличчя. Вона відчувала біль, приниження, кілька разів викрикнула «за що?».

Зауважила, що поведінка самих ОСОБА_14 , бо вони самі розпускають слухи.

Свідок ОСОБА_15 вказала, що знає потерпілу з 2018 року, відносини в них неприязні через те, що ОСОБА_9 їх переслідує, їздить за ними, бо вони її скрізь бачать.

Зазначила, що 28.05.2024, після того, як вони побачили блимання фарами, що відбувалося вже неодноразово, чоловік сказав «мені це вже надоїло» і почав переслідувати автомобіль потерпілої. Коли після зупинки він пішов до автомобіля ОСОБА_9 , вона не бачила, що відбувалось між її чоловіком та потерпілою, можливо потягнув за кофту. Після повернення від автомобіля потерпілої її чоловік був схвильований та у руці тримав ключі, які невідомо чому забрав. Підтвердила, що дійсно вже подавала до суду заяву про розірвання шлюбу.

Свідок ОСОБА_10 вказав, що того дня чергував в ІНФОРМАЦІЯ_2 , дивився через камеру і став свідком вчинення неправомірних дій ОСОБА_7 відносно потерпілої.

Підтвердив, що бачив нанесення ударів потерпілій, яка знаходилась у білому автомобілі. Зазначив, що впевнений, що це були удари, оскільки займався східними єдиноборствами. Таких ударів було кілька і такі удари наносились у верхню частину тіла, ймовірно плече або голову. Нанесенню ударів передувала шарпанина між обвинуваченим і потерпілою. Коли він вийшов на вулицю, потерпіла сиділа заплакана в своїй машині, іншої машини вже не було. Одразу викликали поліцію.

Як ствердила свідок ОСОБА_11 , 28 травня 2024 року перебувала неподалік будівлі, що за адресою вул. Шевченка, 2а, м. Підгайці, а саме поблизу магазину із господарським товарами, біля проїжджої частини по вул. Богдана Хмельницького та бачила два автомобілі, які рухались один за одним: спершу білий автомобіль, в якому знаходилась потерпіла, а позаду чорний автомобіль, яким кермував обвинувачений.

Вказала, що коли білий автомобіль зупинився, щоб пропустити транспорт перед виїздом з другорядної дороги на головну, до вказаного автомобіля із сторони водія підійшов водій чорного автомобіля, а саме обвинувачений, який відкрив водійські дверцята білого автомобіля та почав шарпати потерпілу. Потім обвинувачений здійснив 2-3 рухи кулаком, які були ударами, і на 2 ударі свідок почула крики жінки, яка сиділа в білому автомобілі на водійському сидінні: «що Ви робите?». Зазначила, що права рука обвинуваченого, коли він робив різкі рухи в сторону салону автомобіля, знаходилася на рівні голови потерпілої.

Спочатку їй здалося, що це конфлікт між учасниками дорожнього руху, бо далі побачила як обвинувачений забрав ключі від автомобіля потерпілої, тож вона сказала чоловіку, що викличе поліцію, на що він відповів, щоб вона не втручалася. Потім водій чорного автомобіля повернувся до свого автомобіля, з лівої сторони об`їхав автомобіль потерпілої та покинув місце події. Коли вона підійшла до автомобіля потерпілої, побачила, що жінка мала червоне обличчя, була розпатлана, тому склалося враження, що удари були нанесені саме в голову.

Свідок вказала, що розуміла, що дії обвинуваченого носять протиправний характер, тому, коли автомобіль чорного кольору об`їжджав білий автомобіль та покидав місце події, сфотографувала д.н.з. чорного автомобіля (вказане підтверджується і на 2 хв 12 с відеозапису з камери відеоспостереження), бо вважала, що таке фото буде мати значення для правоохоронних органів.

Свідок зауважила, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілою тривав близько 1-2 хв., проте супроводжувався, з боку обвинуваченого, особливою агресією та жорстокістю.

Пояснення потерпілої і свідків є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони підтверджуються іншими доказами, узгоджуються між собою, тому суд підставно послався на них у вироку.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.05.2024 (а.п.178-180), потерпіла, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомила про факт умисного вчинення щодо неї інших насильницьких дій ОСОБА_7 , що виразились у вчиненні фізичного впливу на неї та нанесенні їй ударів, що спричинили фізичний біль.

Як стверджують протоколи слідчих експериментів з таблицями ілюстрацій:

- проведеного 29.07.2024 із потерпілою ОСОБА_9 із застосуванням фотозйомки (а.п.146-151), остання відтворила обставини події, що мали місце 28.05.2024 та механізм нанесення ОСОБА_7 їй ударів в голову зліва,

- проведеного 29.07.2024 із свідком ОСОБА_10 із застосування фотозйомки (а.п.152-157), в ході якого за допомогою статиста відтворено обставини події, свідок показав, як ОСОБА_7 витягував різкими рухами потерпілу з автомобіля та наносив ОСОБА_9 удари,

- проведеного 01.08.2024 за участі обвинуваченого ОСОБА_7 із застосування фотозйомки (а.п.158-163), у ході якого ОСОБА_7 в присутності понятих розповів, що його дружина неодноразово ревнувала його до ОСОБА_9 , на ґрунті ревнощів виникали сімейні сварки, які призводили майже до розлучення. Вказав, що саме дружина зауважила блимання фар автомобіля ОСОБА_9 і запідозрила, що він і ОСОБА_9 попередньо домовились про зустріч, тому це його обурило і він вирішив розвернутися і поїхати за ОСОБА_9 і вияснити, чому вона мигала фарами.

Зазначив, коли автомобіль ОСОБА_9 зупинився, він зупинив свій автомобіль і, підійшовши до автомобіля потерпілої зі сторони водія, де за кермом перебувала ОСОБА_9 , схопив її за руку, будучи обуреним, сказав, щоб вона вийшла з машини і в присутності його дружини пояснила, чому вона мигала фарами і чому переслідує його.

Підтвердив, що ОСОБА_9 опиралася, тоді він наніс два удари в ділянку обличчя, забрав ключі від автомобіля потерпілої, сів в своє авто і поїхав на роботу.

Пояснив, що ключі забрав, щоб ОСОБА_9 прийшла до нього і в присутності дружини пояснила, чому вона так вчиняє, створює ситуації, через які дружина його ревнує (а.п.159).

Суд правомірно взяв до уваги протокол огляду предмета від 10.06.2024 (а.п.137-145), а саме оптичного диску DVD-R марки Verbatium, на якому міститься відеозапис із камери відеоспостереження, встановленої на будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 відеозапису за адресою Шевченка, 2а, м. Підгайці.

Так, з відеозапису убачається як до перехрестя рухається білий автомобіль, зупиняється відповідно до правил ПДР, щоб надати перевагу в русі автомобілям, які рухалися головною дорогою. За ним зупиняється чорний автомобіль, з якого виходить чоловік і біжить в сторону білого автомобіля, відчиняє водійські дверцята і силою намагається витягнути водія білого автомобіля назовні (з 17с по 27с відеозапису), частково йому це вдається, однак водій білого автомобіля чинить опір.

Надалі, на 27с обвинувачений наносить правою рукою удар (різкий випад рукою в сторону водія білого автомобіля), надалі на 28с та 30с ще по одному удару, надалі з 31с по 39с намагається знову силою витягнути водія білого автомобіля назовні, після чого внаслідок невдалих спроб, ще якийсь час щось говорить до водія білого автомобіля та у кінцевому результаті повертається до власного автомобіля.

На 1 хв 36 с відеозапису убачається, як свідок ОСОБА_11 підходить ближче до чорного автомобіля та щось говорить до обвинуваченого, на що він різко відповідає, починає рухатися в сторону білого автомобіля, однак на півдорозі розвертається, повертається за кермо свого автомобіля і їде.

Суд правильно зазначив, що висновки судово-медичної експертизи №358 від 30.05.2024 (а.п. 130-131) та № 399 від 20.06.2024 (а.п. 34-136), підтверджують відсутність у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, однак не виключають спричинення їй фізичного болю внаслідок хапання за руки та нанесення їй ударів.

Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку зазначив, що звинувачення є придуманим, ударів потерпілій не завдавав, а вихопив ключі.

Вказав, що в той день приблизно о 10 годині вони з дружиною поїхали в будинок культури здавати костюми і він мав написати заяву на відпустку, після чого поїхали до музичної школи. А ОСОБА_9 в цей час під`їхала і вичікувала біля старої поліклініки, а коли вони з дружиною проїжджали повз - блимнула фарами. Коли вони зупинилися біля магазину Бджілки, ОСОБА_9 знов проїжджала повз них і блимнула фарами. Коли вона вчергове блимнула фарами, він розвернувся і поїхав їй на зустріч, щоб з`ясувати навіщо вона це робить та доки будуть тривати ці провокації. Тоді ОСОБА_9 почала рухатися заднім ходом, а надалі розвернулася і почала дуже швидко їхати, мабуть тікати. Однак змушена була зупинитися на перехресті, щоб надати перевагу в русі тим авто, які рухалися головною дорогою. Тоді він вийшов зі свого автомобіля і підійшов до її автомобіля зі сторони водійського місця, відкрив дверцята та просив її вийти, щоб вона пояснила їм з дружиною, чому вона себе так поводить, чому розбиває сім`ї. Бо блимання фарами він вважає провокативними діями, які спрямовані на те, щоб посварити його з дружиною. Коли вона нецензурно вилаялася, він потягнув її за руку, змушуючи вийти з транспортного засобу. Коли витягти її з машини йому не вдалося, він вирішив забрати ключі, щоб вона не поїхала і все-таки вийшла.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши всі докази в сукупності, дійшов правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 під час події перебував в емоційному, агресивному стані, якому могли передувати певні події і обставини, проте не спростовує факту умисного вчинення відносно потерпілої ОСОБА_9 насильницьких дій: шарпання, витягування її з автомобіля проти її волі, відібрання ключів, нанесення їй ударів.

Суд правильно вказав, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 КК України, є здоров`я особи, а також воля, честь і гідність особи, її психічна недоторканність. Об`єктивна сторона характеризується завданням ударів, побоїв або вчиненням інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

За таких обставин, судом першої інстанції встановлена спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 на вчинення інших насильницьких дій, що виразились у вчиненні фізичного впливу з метою змусити ОСОБА_9 вийти з автомобіля, та завданні ударів, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тому посилання апелянта, що формулювання обвинувачення не відповідає ч.1 ст. 126 КК України, є необґрунтованими.

Доводи апелянта, що суд послався на суперечливі покази потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , який не був очевидцем події, а спостерігав по монітору комп`ютера, а свідок ОСОБА_11 знаходилася на значній відстані від потерпілої, є необґрунтовані, оскільки апелянтом не наведено конкретних посилань, у чому полягала суперечність у показах потерпілої, а те, що остання надавала суду документи щодо отримання тілесних ушкоджень, то такі не спростовують обставин спричинення обвинуваченим їй фізичного болю.

Щодо показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то кожен з них підтвердив факт умисного вчинення ОСОБА_7 інших насильницьких дій, що виразилися у вчиненні фізичного впливу на ОСОБА_9 , завданні їй ударів, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Твердження про необ`єктивно проведені дізнавачем слідчих експериментів, інших процесуальних дій, є безпідставні, оскільки апелянтом не конкретизовано, в чому полягала необ`єктивність та не зазначено, які інші процесуальні дії.

Необґрунтованими є твердження апелянта, що відеозапис не підтверджує винуватість ОСОБА_7 , оскільки суд першої інстанції, дослідивши відеозапис, дійшов правильного висновку, що такий у сукупності з іншими доказами, підтверджує винуватість обвинуваченого.

Доводи, що суд не надав оцінки тому, що ОСОБА_7 , відповідно до ч.3 ст. 39 КК України вчинив такі дії внаслідок сильного душевного хвилювання, то згідно з вказаною нормою, сильне душевне хвилювання повинно бути викликано конкретними обставинами (фактами), проте, з досліджених судом обставин справи не вбачається такої небезпеки, яка б загрожувала ОСОБА_7 і могла б викликати таке у нього, оскільки саме ОСОБА_7 вживав активних дій у виді прямування за автомобілем потерпілої та, в подальшому, вчинення неправомірних дій відносно неї.

Твердження апелянта, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення були допущенні порушення, без посилання на конкретні порушення, є безпідставними.

Посилання апелянта на неправомірну відмову суду у заявлених ним клопотаннях, зокрема, додатково допитати потерпілу ОСОБА_9 з приводу отримання посилки на Новій пошті 28.05.2024, призначити судово-криміналістичну експертизу карти з відеозаписом, на якій зафіксовано нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілій чи намагання відібрати ключі, дати доручення прокурору про організацію проведення дізнавачем слідчого експерименту з потерпілою та обвинуваченим з метою з`ясувати як проходив конфлікт, і що могла бачити свідок ОСОБА_11 , то такі є необґрунтовані, оскільки, відмовляючи в задоволенні клопотань, суд належним чином вмотивував своє рішення.

Колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов суд, були зроблені на підставі ретельного, повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

Усе зазначене дає підстави вважати, що суд постановив законний та обґрунтований вирок, дії обвинуваченого правильно кваліфікував за ч.1 ст. 126 КК, а тому посилання апелянта на те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, є необґрунтованим.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який належить до проступку, особу винного та наслідки, які наступили, а саме, спричинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю потерпілій без спричинення тілесних ушкоджень.

Щодо особи обвинуваченого, суд врахував, що він є особою з інвалідністю 3 групи, раніше не судимий, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, думку потерпілої та відсутність обтяжуючих обставин.

З урахуванням наведеного, з додержанням вимог ст. 50, 65 КК України, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд врахував, що ст. 56 КК України передбачено перелік категорій осіб, яким громадські роботи не призначаються. Серед таких: особи, визнані особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітні жінки, особи, які досягли пенсійного віку, а також відськовослужбовці строкової служби.

Оскільки ОСОБА_7 до жодної з таких категорій, яким громадські роботи не призначаються, не відноситься, перешкод для призначення йому такого покарання не було, як і не було під час судового розгляду встановлено будь-яких обставин щодо стану здоров`я обвинуваченого, які б перешкоджали йому таке покарання у виді громадських робіт відбувати. Тому посилання адвоката на те, що суд порушив вимоги ст.65 КК України, призначивши громадські роботи особі з інвалідністю, є необґрунтованими.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_9 спричиненої їй матеріальної та моральної шкоди, суд врахував, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у її житті, час та зусилля, які потрібні були їй для відновлення попереднього стану та, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано задовольнив вимоги в частині стягнення моральної шкоди частково та відмовив у стягненні матеріальної шкоди, яка позивачем не була підтверджена, тому посилання апелянта на надмірно стягнуту суму відшкодування моральної шкоди, є необгрунтованими.

За таких обставин, вирок суду є обґрунтованим, законним, будь-яких підстав для його скасування та закриття провадження, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді