У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000083, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.205, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000083, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.205, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 31.07.2025 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на праві власності належить легковий транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Leaf» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .

З метою запобігання вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження майна, та для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки діями ОСОБА_4 завдано матеріальних збитків Ужгородській міській раді, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваної.

Як зауважує слідчий, стосовно зазначеного у клопотанні майна підозрюваної ОСОБА_4 необхідність у накладенні арешту полягає у позбавленні її права відчужувати таке майно. Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане майно негативно вплине на кримінальне провадження, здатне унеможливити відшкодування шкоди, завданої Ужгородській міській раді внаслідок кримінального правопорушення, сприяти уникненню осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий просить накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження майна, а саме на легковий транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Leaf» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши вказане клопотання про арешт майна та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За приписами ч. 1, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторона обвинувачення обґрунтовує клопотання про арешт майна необхідністю забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до положень ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

31.07.2025 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Стороною обвинувачення у клопотанні зазначається про те, що згідно з висновками судових товарознавчих експертиз №СЕ-19/107- 25/8826-ЕТ від 15.07.2025 та №СЕ-19/107-25/9087-ЕТ від 16.07.2025 встановлено завищення вартості джерела безперебійного живлення марки FRAME 120К та акумуляторних батарей марки «7 STARS SHL65 12V65Ah» у кількості 44 штук, придбаних згідно з договором №139 від 28.06.2024, на суму 507528 грн.

Згідно з повідомленою підозрою внаслідок вчинення злочинних дій ОСОБА_4 із місцевого бюджету Ужгородської міської ради незаконно вилучено кошти місцевого бюджету в сумі 507528 грн, чим завдано об`єднаній територіальній громаді в особі Ужгородської міської ради тяжких наслідків.

При цьому аналізом документів, долучених в обґрунтування клопотання, слідчим суддею встановлено, що в рамках даного кримінального провадження цивільний позов не заявлено та відповідно його копію долучено не було, а сторона обвинувачення, своєю чергою, посилається на підставу накладення арешту як відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також той факт, що цивільний позов, з метою забезпечення якого сторона обвинувачення просить накласти арешт у кримінальному провадженні, не заявлено, слідчий суддя позбавлений можливості розглянути клопотання про накладення арешту з дотриманням усіх вимог законодавства, а тому приходить до переконання, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив.

Для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

Керуючись ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000083, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.205, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України повернути прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1