Справа № 646/1526/25
№ провадження 1-кп/646/926/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001102 від 24.05.2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипи Могилів-Подільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді командира автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №219 від 01.09.2022, ОСОБА_5 призначено на посаду командира автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 .

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №41 від 06.11.2022, за молодшим сержантом ОСОБА_5 закріплено транспорту машину - вантажний автомобіль «VOLVO FM 1366К», з військовим номерним знаком « НОМЕР_2 ».

Так, 24.05.2023, приблизно о 09:05 год., молодший сержант ОСОБА_5 , керуючи транспортною машиною - автомобілем «VOLVO FM 1366К», з військовим номерним знаком « НОМЕР_2 », за допомогою жорсткого зчеплення здійснював буксирування автомобіля марки «ГАЗ 53 ГБ-ОТА» з номерним знаком « НОМЕР_3 », двигун якого був вимкнений, та рухався по автодорозі по вул. Мерефянське (Сімферопільське) шосе в напрямку м. Мерефа Харківської області та перед перехрестям з вул. Тернопільською в м. Харкові, діючи всупереч вимогам «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме - п.п. 8.7.3г) «жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів», 8.7.3е) «червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух» та 8.10 «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів», передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахував дорожню обстановку, став перетинати регульоване перехрестя, коли для нього на світлофорі вже був увімкнений сигнал, що забороняв рух через перехрестя у його напрямку руху та допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot 308» з номерним знаком НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7 , який став перетинати перехрестя на зелений сигнал світлофора.

Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/415-A/23 від 01.09.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох лобкових кісток без зміщення, перелому правої сідничної кістки без зміщення, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку комплексної судової експертизи відео-, звукозапису і автотехнічної експертизи №КСЕ-19/121-23/12513 від 20.07.2023, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «VOLVO FM 1366К» з номерним знаком « НОМЕР_2 » ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з вимог п.п. 8.7.3г), 8.7.3е) та 8.10 Правил дорожнього руху та у даній дорожній ситуації він мав технічну можливість попередити цю ДТП шляхом виконання ним вимог п.п. 8.7.3г), 8.7.3е) та 8.10 Правил дорожнього руху, таким чином, в діях водія автомобіля «VOLVO FM 1366К» з номерним знаком « НОМЕР_2 » ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам, п.п. 8.7.31), 8.7.3е) та 8.10 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину, не оспорював фактичних обставин та пояснив, що 24.05.2023, приблизно о 09:05 год., керуючи транспортною машиною - автомобілем «VOLVO FM 1366К», н.з. « НОМЕР_2 », за допомогою жорсткого зчеплення здійснював буксирування автомобіля марки «ГАЗ 53 ГБ-ОТА», н.з. « НОМЕР_3 », двигун якого був вимкнений, та рухався по автодорозі по вул. Мерефянське (Сімферопільське) шосе в напрямку м. Мерефа Харківської області та перед перехрестям з вул. Тернопільською в м. Харкові, почав перетинати регульоване перехрестя, коли для нього на світлофорі вже був увімкнений сигнал, що забороняв рух через перехрестя у його напрямку руху та допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot 308» з номерним знаком НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7 , який почав перетинати перехрестя на зелений сигнал світлофора.

За таких обставин, а також оскільки інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи, суд розглядає справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, у суду немає сумніву в добровільності позиції учасників судового розгляду. Судом роз`яснені правові наслідки розгляду даної кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявив клопотання про залишення без розгляду цивільного позову в частині стягнення з цивільного відповідача ВЧ НОМЕР_1 матеріальної шкоди та моральної шкоди у розмірі 70000,00 грн., частково підтримав поданий цивільний позов в частині стягнення з цивільного відповідача ВЧ НОМЕР_1 моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. Крім того, представник потерпілого підтвердив, що обвинуваченим відшкодована завдана шкода потерпілому у розмірі 70000,00 грн.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 415 КК України, як порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є необережним нетяжким злочином, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем несення служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Отже, з урахуванням всіх вказаних обставин, суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції частини 1 статті 415 КК України та вважає можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки.

Вирішуючи питання про стягнення з цивільного відповідача на користь потерпілого матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ст. 61 КПК України).

Представником потерпілого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов, про стягнення з цивільного відповідача ВЧ НОМЕР_1 моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. В судовому засіданні представник потерплого відмовився від цивільного позову в частині стягнення з цивільного відповідача матеріальної шкоди у розмірі 400 тис. грн. та моральної шкоди у розмірі 70 тис. грн. Так, представник потерпілого зазначає, що завдана моральна шкода полягає в глибоких емоційних та фізичних стражданнях потерпілого внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків.

Представником цивільного відповідача ВЧ НОМЕР_1 подано відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підстави ( право власності, інше речове право, договір підряду , оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом , використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, заподіяна об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і який був закріплений Міністерством оборони України на праві оперативного управління за військовою частиною, що має статус юридичної особи, відшкодовується цією військовою частиною, що вказано у правовому висновку, що викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі № 243/10982/15-ц (провадження №14-81цс18), який повинен бути врахований судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України.

ОСОБА_5 є військовослужбовцем, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , тобто перебував із військовою частиною у трудових відносинах, вантажний автомобіль «VOLVO FM 1366К», з військовим номерним знаком « НОМЕР_2 » належить військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку із чим саме військова частина НОМЕР_1 має відшкодовувати завдану потерпілому шкоду.

У пункті 5 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз`яснено, що «Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підставі проаналізованих норм діючого законодавства України, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, характер, глибину і обсяг фізичних, емоційних, психологічних та душевних страждань, викликаних спричиненими тілесними ушкодженнями, доведеність наявності моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також враховуючи принцип розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, суд залишає без розгляду цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, на підставі клопотання представника потерпілого-адвоката ОСОБА_6 , заявленого ним у судовому засіданні 08.09.2025 року, та залишає без розгляду цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 70000,00 грн. на підставі клопотання представника потерпілого-адвоката ОСОБА_6 , у зв`язку з добровільним відшкодуванням обвинуваченим цих витрат.

Арешт на транспортний засіб PEUGEOT 308 д.н.з. НОМЕР_5 , належний ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.06.2023 року у справі № 642/2771/23, підлягає скасуванню після набрання вироком суду законної сили.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

В рамках вказаного кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

У Х В АЛ И В:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , 24.06.1986 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи (служби).

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України на час проходження ОСОБА_5 військової служби нагляд за виконанням покладених на нього судом обов`язків покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення ОСОБА_5 з військової служби, нагляд за виконанням покладених на нього судом обов`язків покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про стягнення з цивільного відповідача - ВЧ НОМЕР_1 матеріальної шкоди та моральної шкоди у розмірі 70000,00 грн. залишити без розгляду.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про стягнення з цивільного відповідача - ВЧ НОМЕР_1 моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з цивільного відповідача - ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення комплексної судової експертизи №КСЕ-19/121-23/12513 від 20.07.2023 року у розмірі 9560,00 грн.; судової експертизи №СЕ-19/121-23/12473-ІТ від 27.06.2023 року у розмірі 2868,00 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.06.2023 року у справі № 642/2771/23, на транспортний засіб PEUGEOT 308 д.н.з. НОМЕР_5 , належний ОСОБА_7 .

Речові докази:

- транспортний засіб PEUGEOT 308 д.н.з. НОМЕР_5 повернути ОСОБА_7 ;

- диск «DVD-R» «Ridata» 4,7 Gb з відеозаписом з камер відоспостереження, розташованих на СТО за адресою: м.Харків, вул. Тернопільська, 38 - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 діб після проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1