Справа № 932/1921/25
Провадження № 1-кп/932/239/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

30.04.2025 Шевченківській районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Шевченківського районного суду міста Дніпра клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 15 січня 2025 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянки України, із середньою освітою, вдови, офіційно не працевлаштованої, працюючої за договором у приватних осіб, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав, викладених у письмовому клопотанні, обґрунтовуючи, це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу раніше до теперішнього часу не зникли і продовжують існувати.

Обвинувачена ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, захисник просила змінити обвинуваченій запобіжний захід на домашній арешт, оскільки втратили актуальність та на даний час відсутні ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання учасників провадження, приходить до наступного.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч.1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2025 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 травня 2025 року включно.

Враховуючи, що кримінальне провадження, яке перебуває на стадії судового засідання, неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченої ОСОБА_5 , не даючи оцінки зібраним і дослідженим доказам, дійшов висновку про доцільність продовження останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги наявність наступних ризиків:

- передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може спробувати переховуватися від суду і не виконувати законні вимоги суду, оскільки вона хоча і має стійкі соціальні зв`язки, але обвинувачується у вчиненні у тому числі тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, узв`язку з чим наслідки і ризик втечі для обвинуваченої можуть бути визнані менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитись від слідства;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що обвинувачена ОСОБА_5 ніде офіційно не працевлаштована, на життя заробляє тимчасовими заробітками, та є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може продовжити займатися незаконною діяльністю, у т.ч. у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Крім того, зазначені ризики, на думку суду, посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також особу обвинуваченої. Так, ОСОБА_5 є працездатною, не працює, вдова, неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку на утриманні не має, на обліках у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судима, обвинувачується у вчиненні у тому числі тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

За таких обставин, суд вважає, що обраний стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що їй інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої, судом на теперішній час не встановлено.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту, задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд, при обранні обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за необхідне, як альтернативний запобіжний захід, визначити заставу у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 90840,00 грн., поклавши на ОСОБА_5 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Керуючись ст. 315 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 28 червня 2025 року включно, в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Визначити ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 90840,00 грн., яка може бути винесена як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали до 28 червня 2025 року.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування); утриматися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до 28 червня 2025 року.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, - відмовити.

Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя