В И Р О К

Іменем України

№ 610/398/23 № 1-кп/610/4/2025
м. Балаклія19 травня 2025 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої: ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки м. Ровеньки Луганської області; зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянки України; з освітою 6 класів; пенсіонерки за віком з 2017 року; незаміжньої; рнокпп НОМЕР_1 ; в силу ст. 89 КК України судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в:

03.02.2023 року до чергової частини ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_13 , про те що у проміжок часу з 20.01.2023 по 30.01.2023 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , невідома особа вчинила крадіжку човникового двигуна марки «Fisher 2.5», чим заподіяла матеріальну шкоду.

Дана заява відповідно до наказу Національної поліції України від 08.02.2019 за №100 зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі Єдиного обліку) ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області 03.02.2023 за №730.

03.02.2023 об 17:50 год. за даним фактом СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до постанови заступника начальника ВП №1 - начальника СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 03.02.2023 здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України доручено слідчому СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 , яка переміщена на посаду слідчого СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області на підставі наказу начальника ГУНП в Харківській області №624 о/с від 28.12.2022.

Відповідно до функціональних обов'язків слідчого СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 - слідчий має статус службової особи, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними, лише їй притаманними повноваженнями у кримінальному провадженні.

Службові особи, які займають відповідальне становище - особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 КК України, посади яких згідно із ст. 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б», судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім осіб, які займають особливо відповідальне становище, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Крім того, відповідно до функціональних обов'язків слідчого СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 процесуальна діяльність слідчого визначається Конституцією України, Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України, іншими законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, рішеннями Конституційного Суду України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, Інструкцією про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС України №570 від 06.07.2017, Інструкцією з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої Наказом МВС України №575 від 07.07.2017 та іншими нормативно-правовими актами з питань досудового розслідування.

Слідчий відповідно до чинного законодавства України:

1. Організовує і здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень, що підслідні слідчим органів Національної поліції (злочинів у формі досудового слідства, кримінальних проступків у формі дізнання), відповідно до законодавства України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

2. Вживає всі передбачені законом заходи для встановлення події кримінальних правопорушень та осіб, які їх учинили, а також припинення порушення законних інтересів і прав громадян та суспільства.

3. Застосовує всі передбачені законодавством заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

4. Забезпечує відшкодування фізичним і юридичним особам шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями, а також шкоди, заподіяної фізичній особі незаконним повідомленням про підозру, незаконним затриманням, триманням під вартою, незаконним проведенням у ході кримінального провадження обшуку, виїмки та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

5. Виявляє причини і умови, які сприяють учиненню кримінальних правопорушень, і вживає через відповідні органи заходи щодо їх усунення.

6. Відповідно до покладених на органи досудового розслідування завдань слідчий виконує наступні функції:

6.1. Всебічно, повно і неупереджено досліджує обставини кримінального правопорушення, виявляє як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надає їм належної правової оцінки та забезпечує прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

6.2. Аналізує слідчу практику, організацію і результати діяльності слідчих, вносить на основі цього в установленому порядку пропозиції щодо підвищення ефективності функціонування органів досудового розслідування, забезпечення правопорядку, посилення боротьби зі злочинністю, інформування населення із зазначених питань через засоби масової інформації.

6.3. Організовує продовження процесуальних строків у кримінальних провадженнях. Безпосередньо готує необхідні документи для продовження процесуальних строків, організовує заслуховування результатів розслідування цих кримінальних проваджень у керівника органу досудового розслідування.

6.4. Організовує взаємодію слідчих підрозділів з органами та підрозділами, що здійснюють оперативно-розшукову й експертну діяльність, прокурорський нагляд у кримінальних провадженнях.

6.5. Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України та законів України розглядає скарги і заяви громадян, які надходять у зв'язку з провадженням досудового розслідування кримінальних правопорушень.

7. При виконанні своїх службових обов'язків слідчий зобов'язаний:

7.1. Дотримуватися вимог Конституції та законів України під час досудового розслідування.

7.2. Забезпечувати повне, всебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків.

7.3. Виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

7.4. Забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження.

7.5. Не розголошувати відомості, що становлять державну чи іншу охоронювану законом таємницю, інформацію про особисте життя громадян та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень.

7.6. Не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об'єктивності та неупередженості.

7.7. У разі наявності підстав, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, звертатися до прокурора із заявою про самовідвід від участі в кримінальному провадженні.

7.8. Виконувати рішення слідчого судді, суду, письмові доручення і вказівки прокурора та вказівки начальника органу досудового розслідування, які не суперечать рішенням та вказівкам прокурора, надані в межах їх компетенції і в установленій законом формі.

При незгоді із вказівками начальника органу досудового розслідування в передбачених КПК випадках може подавати свої заперечення прокурору, який здійснює нагляд за додержанням законів, а при незгоді з рішенням, дією чи бездіяльністю прокурора у відповідному досудовому провадженні в установленому порядку, може подавати скаргу до прокуратури вищого рівня відносно прокуратури, в якій обіймає посаду прокурор, рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржується.

7.9. Дотримуватися порядку тимчасового вилучення речей, документів, грошей тощо; обліку, зберігання, передачі, повернення та знищення тимчасово вилученого та арештованого майна, яке використовується як речові докази під час кримінального провадження.

8. Здійснювати заходи щодо збереження усіх матеріалів кримінального провадження, у яких здійснюється досудове розслідування, у разі їх втрати негайно письмово рапортом інформувати безпосереднього керівника про даний факт та обставини, при яких це сталось, але не пізніше наступного робочого дня після виявлення такого факту.

9. Слідчий має право в порядку, передбаченому КПК, доручати відповідним оперативним підрозділам органів внутрішніх справ проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, проводить слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії (ст.4.12.4 ЗВДТ -2020-відомості, що дають змогу ідентифікувати особу, місце або річ, щодо якої проводиться чи планується проведення негласної слідчої (розшукової) дії, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці), в порядку, передбаченому ст.271 КПК України, контроль за вчиненням злочину формах 1) контрольована поставка; 2) контрольована та оперативна закупка; 3) спеціальний слідчий експеримент; 4) імітування обстановки злочину, під час яких, відповідно до ст. 275 КПК, використовуються інформація, отримана внаслідок конфіденційного співробітництва з іншими особами, або залучаються ці особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій (ст.4.1.6 ЗВДТ -2020- відомості про зв`язок ознак особи, яка бере участь у кримінальному судочинстві і взята під захист згідно з чинного законодавства України у зв'язку з виникненням загрози її життю чи здоров'ю і стосовно якої проводяться або проведено заходи щодо зміни персональних даних або зовнішності чи місця проживання, з її попередніми індивідуальними ознаками).

Службові особи органів та підрозділів внутрішніх справ зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

10. Дотримується ст.10 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання від 10.12.1984, в частині «нікого не може бути піддано катуванню та жорсткому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню».

11. Взаємодіє з оперативними підрозділами, в тому числі з УОТЗ щодо проведення НСРД, знайомитись відомостями, що дають змогу ідентифікувати особу, місце або річ, знайомитись з результатами проведених заході (ст.ст.4.12.3, 4.12.4 ЗВДТ -2020).

12. Здійснює контроль за вчиненням злочину, знайомиться з відомостями про зв`язок ознак особи, яка бере участь у кримінальному судочинстві і взята під захист згідно чинного законодавства (ст.4.1.6 ЗВДТ -2020). Ступінь секретності «цілком таємно».

13. При досудовому розслідуванні всі рішення про його спрямування і провадження слідчих дій слідчий приймає самостійно, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання вмотивованого рішення слідчого судді, суду або згоди прокурора, і несе повну відповідальність за законне і своєчасне виконання цих рішень.

Ніхто крім слідчого судді, суду, прокурора, безпосереднього начальника органу досудового розслідування та вищих керівників органів досудового розслідування, їх заступників, які діють у межах повноважень, визначених КПК, не може витребувати в слідчого матеріали кримінального провадження для перевірки стану розслідування кримінального правопорушення, вивчення і надання в ньому вказівок, визначення кваліфікації кримінального правопорушення чи будь-яким іншим способом утрутитися в процесуальну діяльність слідчого.

Слідчий зобов'язаний:

уникати дій, які можуть бути розцінені, як використання службового становища у власних чи корпоративних інтересах;

завжди поводити себе таким чином, щоб суспільна довіра та віра, чесність, неупередженість та ефективність органів внутрішніх справ зберігалася й підсилювалася;

своїми вчинками та поведінкою, способом життя стверджувати високі принципи безкорисливості, чесності в громадському й особистому житті, активно боротись з корупційними проявами в підрозділах Головного управління Національної поліції в Харківській області та в державі в цілому;

достойно вести себе у побуті.

Відповідно до норм діючого Кримінально-процесуального законодавства України форма закінчення досудового розслідування залежить від виду процесуальних рішень, з прийняттям яких може бути остаточно реалізовано функцію кримінального переслідування при провадженні розслідування.

Так, згідно з частиною другою ст. 283 КПК України «Загальні положення закінчення досудового розслідування» розслідування може бути закінчено у формі:

закриття кримінального провадження;

звернення до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності;

звернення до суду з обвинувальним актом;

звернення до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру;

звернення до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру.

Вказані форми закінчення досудового розслідування носять універсальний характер. Вони застосовуються при закінченні досудового розслідування злочинів (досудового слідства) і кримінальних проступків (дізнання) згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Таким чином, закінчення досудового розслідування заключний етап розслідування, у ході якого прокурор та слідчий на підставі зібраних доказів приймають процесуальні рішення, пов'язані з підбиттям підсумків, а також із подальшим рухом кримінального провадження, спрямованим на остаточну реалізацію функції кримінального переслідування.

У вчиненні кримінального правопорушення в кримінальному провадженні №0000081 від 03.02.2023 викрито ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України зібрано достатньо доказів для повідомлення останнього про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в рамках вищезазначеного кримінального провадження.

Разом з цим, 22.03.2023 року близько 09:00 год. слідчий СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 , перебуваючи на службі в однострої з табельною вогнепальною зброєю в холі приміщення ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклея, вул. Жовтнева, буд. 33, зустріла ОСОБА_9 , яка почала останню благати не притягати її сина ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності за скоєння останнім крадіжки під час дії військового стану та закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081. При цьому ОСОБА_9 маючи умисел на надання неправомірної вигоди, висловила пропозицію ОСОБА_14 надати останній неправомірну вигоду та невербально жестами руки демонструвала суму грошових коштів, яку слідчий СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 розцінила як суму в розмірі 1 000 доларів США, на що ОСОБА_14 відмовилась від вказаної пропозиції та керуючись вимогами ст.24 Закону України «Про запобігання корупції» письмово повідомила свого керівника про зазначений факт.

Далі, 03.04.2023 близько 14:30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в службовому кабінеті №4 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область Ізюмський район, м. Балаклея, вул. Жовтнева, буд. 33, реалізуючи свій злочинний умисел, повторно висловила ОСОБА_14 пропозицію щодо надання неправомірної вигоди за не притягнення її сина ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000081 від 03.02.2023 за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України, на що ОСОБА_14 повторно відмовилась від вказаної пропозиції.

05.04.2023 приблизно о 14:10 ОСОБА_9 , перебуваючи у службовому кабінеті №4 ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклея, вул. Жовтнева, буд.33, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди, знову запропонувала в подальшому надати слідчому СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 , тобто службовій особі, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними, лише їй притаманними повноваженнями у кримінальному провадженні, неправомірну вигоду у сумі 10 000 гривень за не притягнення до кримінальної відповідальності її сина ОСОБА_15 та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Дії обвинуваченої кваліфіковані за:

ч. 3 ст. 369 КК України як

пропозиція службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища.

Обвинувачена: в силу ст. 89 КК України судимості не має; пенсіонерка за віком.

Згідно досудової доповіді органу пробації ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та окремих осіб оцінюються як середні.

Під час досудового розслідування і в суді обвинувачена винуватою себе у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, що свідчить про надання допомоги у встановленні обставин справи, що на підставі ст. 66 КК України визнається обставиною, що пом`якшує покарання.

Відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Тобто суд, мотивуючи вид та розмір призначеного ним покарання (основного та додаткового), повинен врахувати всі обставини, які мають значення для його призначення.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Разом з тим, з огляду на дискреційні повноваження, суд також вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Інститут умовного звільнення не є імперативним і прийняття відповідного рішення належить до дискреційних повноважень суду, який їх реалізує у кожному конкретному випадку, беручи до уваги встановлені у справі факти, які свідчать про суспільну небезпечність діяння та характеризують засуджену особу.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов'язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуальновольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Стаття 75 КК України передбачає можливість застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

У кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За правилом п. 1 ст. 468, ст. 472 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості, в якій наряду з іншим, зазначається узгоджене сторонами покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.

23.04.2025 під час судового розгляду укладено угоду між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості.

Обвинувачена зобов`язалася: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Сторонами угоди узгоджено покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, при застосуванні ст. 75, 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням і покладанням обов`язків.

Переконавшись у тому, що обвинувачена повністю розуміє обставини, зазначені у ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; передбачені ст. 476 КПК України наслідки невиконання угоди; наполягає на затвердженні угоди на визначених у ній умовах; виконавши вимоги ч. 6 ст. 474 КПК України; перевіривши угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону в порядку ч. 7 ст. 474 КПК України, узгодженість її з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України; у добровільності укладення угоди сторонами; роз`яснивши обмеження у підставах для оскарження вироку, суд розглянув справу відповідно до положень ст. 474, 475 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 475 КПК України суд переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Це кримінальне правопорушення карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Визначаючи вид та розмір покарання суд також виходить з того, що хоча обвинувачена і вчинила умисний тяжкий корупційний злочин, раніше вже притягувалася до кримінальної відповідальності, проте її судимість погашено і вважається такою, яка раніше кримінального покарання не вчиняла, покарання не відбувала та призначенні покарання не повинна відчувати жодних негативних наслідків попередньої судимості, враховую конструктивну процесуальну поведінку обвинуваченої, спрямовану на швидкий судовий розгляд та готовність нести відповідальність.

Тому обвинуваченій можливо дати шанс на виправлення без призначення покарання у виді реального позбавлення волі.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання його необхідно призначити у дещо перевищуючому мінімальний розмірі санкції, але без конфіскації майна та при застосуванні ст. 75, 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням, також на перевищуючий мінімальний термін, і покладанням обов`язків. Вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням не несе для обвинуваченої позитивних наслідків у майбутньому, оскільки вона буде особою, яка матиме судимість із певними юридичними наслідками, при цьому відповідно до вимог ст. 76 КК має виконувати покладені на неї обов`язки, тобто перебувати під тягарем кримінальної відповідальності за їх невиконання.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 369-378 КПК України, УГОДА

у х в а л и в:

1)Затвердити угоду між прокурором та ОСОБА_9 про визнання винуватості від 23.04.2025.

2)ОСОБА_9 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, призначивши їй покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

3)На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо вона протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

4)У відповідності до ст. 76 КК України зобов 'язати ОСОБА_9 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

5)Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 19.05.2025.

6)Після набрання вироком законної сили речові докази: карти пам`яті зберігати в матеріалах кримінального провадження (судового провадження).

7)Процесуальні витрати у сумі 5497 гривень за проведення судової експертизи стягнути на користь держави з ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачена має право подати клопотання про помилування, ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1