ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/39/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/773/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції у м.Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 14 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544,за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Німеччина, м. Йєна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115; п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 289; ч.2 ст.286 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року ОСОБА_9 засуджено:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;

- за п.п. 1, 2 ч.2 ст.115 КК Українидо покарання у виді довічного позбавлення волі.

- за ч.3 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки;

На підставі ч.1 ст.70, ч.2 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він 14 липня 2023 року приблизно о 01:00 годині, перебував разом із ОСОБА_10 за місцем проживання свого шкільного приятеля ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 , та діючи умисно, скориставшись несподіваністю та неочікуванням нападу від свого старого приятеля ОСОБА_11 , ОСОБА_9 за допомогою ножа, який він постійно носив із собою, підійшов на близьку відстань до потерпілого та наніс один удар ножем ОСОБА_11 в життєво важливий орган - шию. Отримавши несподіваний удар ножем, ОСОБА_11 злякався та схопився за шию руками.

В цей час, побачивши що ОСОБА_9 розмахує ножем та має реальний намір вбити ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , який також в цей час перебував поруч, схопив стілець та кинув ним у ОСОБА_9 . Після чого, діючи спільно, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повалили ОСОБА_9 на підлогу, при цьому відібравши ніж у останнього, позбавивши можливості доведення свого злочинного умислу до кінця.

Своїми протиправними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_11 , колото-ріжуче поранення шиї, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_9 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, а саме вбивства ОСОБА_11 .

Крім того, 16 липня 2023 року, приблизно об 11:00 годині, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_4 разом із членами своєї родини, а саме: своєю матір`ю ОСОБА_12 , 1974 р.н., рідною сестрою ОСОБА_13 , 2012 р.н., та дідусем ОСОБА_14 , 1952 р.н., на ґрунті особистої неприязні до членів своєї родини, ОСОБА_9 , взявши із шухляди столу в кухні ніж, зайшов до кімнати малолітньої сестри та достовірно знаючи, що вона є інвалідом дитинства і в силу свого розумового та фізичного розвитку не зможе завадити реалізації злочинного умислу, направленого на її вбивство, ОСОБА_9 , підійшовши до ОСОБА_13 зі спини, наніс ножем не менше семи різаних ушкоджень в області шиї та пальців лівої кисті потерпілої. Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть потерпілої.

Потерпілій ОСОБА_13 спричинено: одне різане ушкодження шиї у верхній третині справа, що проходить в підлеглій підшкірно-жировій клітковині з ушкодженням поверхневих волокон м`язів; шість різаних ушкоджень шиї зліва, три з яких проходять в м`яких тканинах шиї з ушкодженням підшкірно-жирової клітковини та поверхневих волокон м`язів, рановий канал, що розповсюджується в м`яких тканинах даної ділянки, проходить між ІІІ та VI шийними хребцями з утворенням надсічки на лівому нижньому суглобовому відростку ІІІ та IV шийного хребця, повністю пересікає ліву хребтову артерію, розсікає міжхребтові зв`язки та закінчується поверхневим надрізом твердої мозкової оболонки спинного мозку, та по одному різаному ушкодженню фаланг ІІІ та IV пальців лівої кисті.

Причиною смерті ОСОБА_13 стало різане поранення шиї, з повним перетином лівої хребтової артерії, що ускладнилось розвитком масивної крововтрати, яка стала безпосередньою причиною смерті.

Переконавшись, що ОСОБА_13 не подає ознак життя, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, зайшов до кімнати ОСОБА_14 . Побачивши, що в кімнаті окрім дідуся, який лежить на дивані на спині, нікого немає, ОСОБА_9 ножем, яким вбив ОСОБА_15 , наніс ОСОБА_14 не менше шести ударів в область грудної клітини, та один удар у ділянку підборіддя. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці.

ОСОБА_14 були заподіяні наступні тілесні ушкодження, які по ступені тяжкості розділяються на дві групи, а саме: рана в ділянці підборіддя зліва, та дві рани по передній поверхні грудної клітини зліва, що носять характер не проникаючих, сліпих колото-різаних ран підборіддя та грудної клітини і мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Три рани передньої поверхні грудної клітки зліва, проникаючі у ліву плевральну порожнину з ушкодженням верхньої долі лівої легені; одна рана передньої поверхні грудної клітки зліва проникаюча в ліву плевральну порожнину з ушкодженням нижньої лівої легені, навколосерцевої сумки та лівого шлуночка серця, що носять характер проникаючих, сліпих колото-різаних ран передньої поверхні грудної клітини зліва з ушкодженням легені, навколосерцевої сумки та серця, які утворилися від ударної дії колото-ріжучого знаряддя внаслідок нанесення ударів з достатньою силою. Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, та знаходяться у прямому зв`язку до настання смерті потерпілого.

Причиною смерті ОСОБА_14 стали проникаючі сліпі колото-різані поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням лівої легені, навколосерцевої сумки та серця, які супроводжувалися внутрішньо плевральною кровотечею, що викликала крововтрату.

Після спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень, від яких настала смерть ОСОБА_14 , до його кімнати зайшла ОСОБА_12 , побачила ОСОБА_9 із ножем у руках і одразу почала кричати та кликати на допомогу. У цей час ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його злочинні дії викрито, діючи умисно, наніс останній не менше 14 ударів ножем в область грудної клітини, тулубу, нижніх та верхніх кінцівок, основи носа та лівого стегна, від отриманих тілесних ушкоджень остання померла на місці.

ОСОБА_12 спричинені проникаючі колото-різані поранення грудної клітини по передній та задній поверхні, з ушкодженням лівої легені, правої частки печінки, непроникаючі колото-різані поранення шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, різані рани лівого стегна, тулуба, основи носа, верхніх кінцівок.

Причиною смерті ОСОБА_12 стали проникаючі колото-різані поранення тулуба, з ушкодженням легені та печінки, що ускладнилось розвитком крововтрати. Колото-різані поранення грудної клітини з ушкодженням легені та печінки, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Різані рани носа, тулуба та кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_9 , упевнившись у тому, що потерпілі не подають ознак життя, залишив місце вчинення злочину.

Крім цього, 16 липня 2023 року у ОСОБА_9 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , після вчинення умисного вбивства своєї родини, з метою швидко зникнути з місця вчинення злочину, щоб уникнути відповідальності за скоєне, у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем таксі.

Приблизно об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_9 , який до вчинення вбивства своєї матері ОСОБА_12 , чув як остання викликала зі свого мобільного таксі, та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою найскорішого зникнення з місця події, а також розуміючи ту обставину, що на виклик за кермом автомобіля таксі може приїхати водій, який фізично значно сильніший за ОСОБА_9 , то останній вирішив застосувати до водія автомобіля таксі погрозу насильства, а саме використати ніж, яким він до цього вбив трьох членів своєї родини. Діючи відповідно до свого злочинного плану в період часу з 12 години 05 хвилин до 12 години 20 хвилин ОСОБА_9 , дочекавшись, коли приїде автомобіль (таксі), та водій зателефонує на телефон, з якого робилось замовлення і повідомить про прибуття, відповів на телефонний дзвінок та повідомив водію, що він зараз вийде до нього. Після цього, зібравши свої речі, взявши із собою ніж, ОСОБА_9 вийшов на вулицю та сів у салон автомобіля.

Перебуваючи на пасажирському сидінні автомобіля таксі «ЗАЗ DAEWOO T13110» синього кольору, д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_16 , на праві власності та під керуванням останнього, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом залякування водія ОСОБА_16 фізичною розправою погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме направляючи ніж в бік водія, змусив його вийти із автомобіля. Після чого, заволодів та встановив контроль над даним транспортним засобом, сів за кермо автомобіля «ЗАЗ DAEWOO T13110» р.н. НОМЕР_1 та поїхав з місця події.

Крім цього, 16 липня 2023 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_9 керував технічно справним автомобілем «ЗАЗ DAEWOO T13110» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , та рухався по вул. Гвардійців Широнінців зі сторони вул. Бучми у напрямку вул. Валентинівської у м. Харкові, з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху в населеному пункті (50 км/год), та, діючи з необережності, при під`їзді до регульованого перехрестя вул. Гвардійців Широнінців та вул. Героїв Праці в м. Харкові та регульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу даного перехрестя, при включеному червоному сигналі світлофора, що забороняє рух транспортних засобів, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) та в подальшому перед пішохідним переходом, створивши своїми діями небезпеку для руху пішоходів, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_17 , який перетинав проїзну частину по регульованому пішохідному переходу на зелений для пішоходів сигнал світлофору зліва направо по ходу руху вказаного автомобілю, чим ОСОБА_9 порушив вимоги п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 ПДР.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_17 від отриманих травм загинув на місці дорожньо-транспортної події.

Причиною смерті ОСОБА_17 стала тупа сполучена травма тіла, що супроводжувалася множинними переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів.

Порушення вимог п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_9 , знаходяться в причинному зв`язку з подією.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_9 , просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

В обґрунтування просить врахувати, що він щиро розкаявся; вину визнав в повному обсязі; сприяв розкриттю злочину; не оспорював фактичні обставини справи; неодноразово пожалкував про вчинені кримінальні правопорушення, що підтверджується його критичним ставленням до свого вчинку; в силу ст.89 КК України не судимий.

Водночас просить визнати обставиною, що пом`якшує покарання - знаходження ОСОБА_9 в пригніченому психо-емоційному стані внаслідок воєнної агресії з боку рф, тяжке матеріальне становище, наявність хронічного психічного захворювання у формі дисоціального розладу особистості, перебування у стані вищевказаного хронічного захворювання в період вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 48 від 31 липня 2023 року.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вважав необґрунтованою апеляційну скаргу захисника та просила залишити її без задоволення.

Потерпіла в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги захисника та просила вирок суду залишити без змін.

Захисник в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила пом`якшити обвинуваченому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115; п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 289; ч.2 ст.286 КК України.

Висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів, в тому числі, проти життя та здоров`я особи, конкретні обставини справи, тяжкі та невиправні наслідки у вигляді смерті чотирьох осіб, в тому числі, малолітньої дитини, особливу небезпечність вчинених злочинів, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який не працює, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра,в силу ст. 89 КК України не судимий.

Окрім того, вірно врахована наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах; відсутність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України.

Відповідно до ст.3 Конституції України особа, його життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З огляду на встановлені та викладені у вироку обставини вчинених злочинів та дані про особу ОСОБА_9 , суд цілком обгрунтовано визнав, що останній становить постійну і серйозну загрозу для суспільства, а тому застосування до нього позбавлення волі на певний строк не є можливим, так як не здатно забезпечити захист суспільства і справедливість, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_9 покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 64, 65, 70 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

Апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків місцевого суду щодо правильності призначеного йому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу.

Поряд з цим, доводи захисника про необхідність визнати обставиною, що пом`якшує покарання - знаходження ОСОБА_9 в пригніченому психо-емоційному стані внаслідок воєнної агресії з боку рф, тяжке матеріальне становище, а також наявність хронічного психічного захворювання у формі дисоціального розладу особистості, перебування у стані вищевказаного хронічного захворювання в період вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 48 від 31 липня 2023 року, не є достатньою підставою для пом`якшення покарання, враховуючи виключні обставини вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, а також враховуючи й зазначені висновки судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_9 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості, крім того, виявлено симуляцію. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_9 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.5, а.с. 128-131).

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4