Справа № 201/2644/22
Провадження № 1-кп/201/221/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0000186 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.12.2015 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покараня у виі позбавлення волі строком на чотири роки. Звільнений 03.06.2018 по відбуттю строку покарання;

- 21.03.2024 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та кримінальних проступків передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

22.02.2022 близько 15:20 годин ОСОБА_3 , маючи непогашену судимість за злочин проти власності, перебуваючи поблизу будинку №3 на бульварі Слави у м. Дніпро, побачив раніше йому знайомого потерпілого ОСОБА_6 , у якого при собі мався велосипед марки «CARVER» модель «PH 600», чорного кольору, на рамі синього кольору вставки, велосипедне оснащення фірми «SHIMANO DEORE», розмір коліс 29 дюймів, вартістю 8016,67 гривень і у ОСОБА_3 виник умисел направлений на заволодіння вказаним велосипедом шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння велосипедом шляхом зловживання довірою, діючи повторно, ОСОБА_3 22.02.2022, приблизно о 15:20 годині, перебуваючи поблизу будинку №3 на бульварі Слави у м. Дніпро, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та попросив дати проїхатись на велосипеді проти чого не заперечував потерпілий.

Після чого ОСОБА_3 доводячи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння велосипедом шляхом зловживання довірою, діючи повторно, сів на велосипед і почав рух, заволодівши таким чином велосипедом. Далі ОСОБА_3

покинув місце вчинення злочину, розпорядившись велосипедом на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у сумі 8016,67 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 190 КК України, а саме, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 25.02.2022 близько 12:00 годин, ОСОБА_3 перебуваючи біля будинку № 8 по вул. Писаржевського в м. Дніпро, знайшов на землі посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_1 , видане 28.12.2018 Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , заповненого на ім`я « ОСОБА_7 », після огляду якого ОСОБА_3 взяв вказане посвідчення і став зберігати при собі.

Далі, того ж дня, приблизно о 17:00 годині у ОСОБА_3 , який відповідно до «Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 та «Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 200 від 07.05.2015, не мав права на отримання посвідчення учасника бойових дій, виник умисел на підроблення та подальше використання завідомо підробленого посвідчення учасника бойових дій.

Реалізовуючи свій умисел на виготовлення підробленого документа, з метою його подальшого використання, ОСОБА_3 перебуваючи на території Севастопольського парку за адресою: м. Дніпро, вул. Севастопольська, заздалегідь підготувавши своє фото для документів, діючи умисно, вклеїв фотокартку зі своїм зображенням поверх первинної у посвідченні учасника бойових дій № НОМЕР_1 , тим самим підробив посвідчення, яке надає право чи звільняє від обов`язків, та став зберігати підроблене посвідчення при собі.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, а саме, підроблення посвідчення, яке видається та посвідчується підприємством установою організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , 29.03.2022 приблизно об 11:00 годин, будучи зупиненим співробітниками ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області поблизу під`їзду № 5 будинку № 6 провулку Добровольців у м. Дніпрі, на вимогу поліцейського надати документ, що посвідчує особу, маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, який мав при собі, реалізуючи свій намір, надав працівникам поліції ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, тобто використав заздалегідь підроблене посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_1 , заповнене на ім`я « ОСОБА_7 », яке в подальшому у ОСОБА_3 було вилучено.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.4 ст. 358 КК України, а саме, використання завідомо підробленого документу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав та пояснив, що 22.02.2022 в денний час він побачив біля магазину свого знайомого ОСОБА_8 , який стояв біля двох велосипедів. Обвинувачений попросив велосипед покататись на що потерпілий не заперечував. Після цього обвинувачений сів на велосипед, декілька хвили покатався біля потерпілого і поїхав з місця події. Вважає, що вчинив шахрайство, а не грабіж як про це стверджує прокурор.

Що стосується підробки та використання підробленого посвідчення учасника бойових дій, то він свою вину визнав і не заперечував обставини викладені в обвинувальному акті.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_3 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України знайшла своє підтвердження наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 22.02.2022 о 15-16 годині, він з товаришем на двох велосипедах приїхав до магазину «Сільпо» що розташований за адресою: м. Дніпро, по бульвару Слави, 3Д, де його знайомий пішов до магазину, а він залишився з велосипедами поряд. В цей час до нього підійшов раніше йому знайомий ОСОБА_3 та попросив дати велосипеда проїхатись. Потерпілий відмовився, однак обвинувачений наполягав, а тому потерпілий надав дозвіл проїхатись. Обвинувачений трохи покатався, а потім поїхав у невідомому напрямку. Потерпілий сів на інший велосипед і намагався наздогнати обвинуваченого, однак не зміг.

Протоколом огляду від 24.02.2022 відеозапису з камер спостереження біля магазину «Сільпо», що розташований на бульварі Слави, 3д в м. Дніпро за участю потерпілого ОСОБА_6 в ході якого оглянуто три файли на який потерпілий вказав на себе, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (т.1 а.с. 45-46).

Протоколом огляду від 29.03.2022 відеозапису з камер спостереження біля магазину «Сільпо», що розташований на бульварі Слави, 3д в м. Дніпро за участю обвинуваченого ОСОБА_3 в ході якого оглянуто три файли на який обвинувачений вказав на себе та ОСОБА_8 (т.1 а.с. 68-69).

Цей відеозапис було оглянуто безпосередньо в судовому засіданні і встановлено, що на першому відео видно вхід до приміщення магазину «Сільпо-213», у верхньому куті відео мається дата 22.02.2022 року час 15:15:25. До входу магазину «Сільпо-213» на велосипедах під`їхали ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які поставили велосипеди біля стінки при вході до приміщення магазину і ОСОБА_9 зайшов до приміщення магазину «Сільпо-213», а ОСОБА_8 залишився на вході поруч з велосипедами. О 15:18:01 до ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_3 , вони привітались, обнялись, та почали говорити. Через дві хвилини, о 15:20:16 ОСОБА_3 підійшов до велосипеда потерпілого, який знаходиться біля стіни магазину і оглянув його. О 15:20:31 ОСОБА_3 сів на велосипед та почав рух по площі поряд з магазином. При цьому ознак того, що потерпілий заперечував проти таких дій обвинуваченого не видно. О 15:20:59 ОСОБА_3 під`їхав до потерпілого і той ніяк реагував так, як реагувала б людина у якої намагаються викрасти майно. Обвинувачений безперешкодно продовжив кататись на велосипеді. О 15:21:54 обвинувачений знову проїхав поряд з потерпілим і той не вимагав повернення велосипеда. О 15:22:16 обвинувачений знову проїхав повз потерпілого і той не реагував так як начебто в нього викладають велосипед. О 15:22:38 потерпілий почав вчиняти дії, які свідчать про те що він зрозумів що ОСОБА_3 зник з поля зору, так як потерпілий підійшов до іншого велосипеда, сів на нього і поїхав в бік руху обвинуваченого.

На другому фалі видно ті ж події але з іншого ракурсу і на третьому файлі видно як ОСОБА_3 набирає швидкість і рухається в напрямку протилежному від місця перебування потерпілого, а через 30 секунд потерпілий починає наздоганяти обвинуваченого, однак очевидно, що той вже не в полі зору потерпілого.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 22.02.2022 він привіз до Дніпра два велосипеди які до цього вкрав у Вінниці. В цей день він зустрівся з потерпілим, який виявив бажання та придбав вказані велосипеди. Далі вони разом на велосипедах поїхали до магазину «Сільпо» що розташований за адресою: м. Дніпро, бульвар Слави, 3Д, де свідок залишив велосипед та пішов до магазину. Коли вийшов з магазину, то спитав у потерпілого де другий велосипед на що останній повідомив, що його вкрав раніше йому знайомив ОСОБА_3 , який попросив проїхатись та втік разом з ним.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона працює оцінщиком в ломбарді «Імперіал», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 175, що відбувалось 22.02.2022 року вона пригадати не може, однак може пояснити, що їх приміщення обладнано відеофіксацією. Вказаний ломбард приймає будь-яке майно під заставу, і під час приймання складають накладну, в якій зазначається час приймання майна, хто його передає, і яка підписується обома сторонами, після чого під квитанцію видають грошові кошти.

Протокол демонстрації відеозапису від 29.03.2022 за участі підозрюваного ОСОБА_3 в ході якого оглянуто відеозапис на якому зображено приміщення ломбарду, куди 22.02.2022 року о 18:07 зайшов ОСОБА_3 з велосипедом, який залишив у ломбарді, підписав договір та отримав грошові кошти і покинув приміщення ломбарду.

Далі, 14.03.2022 о 13:22 ОСОБА_3 знову зайшов в ломбард з невстановленим чоловіком, де ОСОБА_3 отримав гроші від чоловіка, передав йому викуплений велосипед і вони вийшли з ломбарду.

Цей відеозапис було переглянуто в судовому засіданні.

Висновок судово-товарознавчої експертизи № 852 від 17.03.2022, відповідно до якого ринкова вартість велосипеда марки «CARVER» модель «PH 600», чорного кольору, на рамі синього кольору вставки, велосипедне оснащення фірми «SHIMANO DEORE», розмір коліс 29 дюймів, станом на 22.02.2022 складає 8 016 гривень 67 копійок. (т.1 а.с. 23-28).

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у заволодінні велосипедом потерпілого шляхом зловживання довірою (шахрайство) доведена в повному обсязі і його дії слід вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В той же час кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 186 КК України здійснена стороною обвинувачення не вірно, а тому вона підлягає зміні на ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, виходячи з положень ст. 186 КК, грабіж це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій.

Таким чином, основною ознакою об`єктивної сторони грабежу є відкрите викрадення майна.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Поряд з наведеним, відповідно до положень ст. 190 КК шахрайство це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

При цьому зловживання довірою використовується винним з метою викликати у потерпілого впевненість, що домовленість буде виконана і майно добровільно передане потерпілим буде йому повернуто.

Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно. Тобто, при шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього.

При цьому, на відміну від відкритого викрадення майна (грабежу), закінченим шахрайство вважається з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього.

Така правова позиція викладена в Постанові ККС ВС від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к.

В цьому провадженні встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 добровільно надав обвинуваченому велосипед покататись, обвинувачений для підкріплення довіри декілька разів під`їжджав до потерпілого і той не вимагав повернення велосипеда. Далі, обвинувачений створивши у потерпілого впевненість, що він поверне велосипед поїхав на ньому у невідомому напрямку і очевидно, що коли потерпілий за ним гнався, то обвинувачений вже був на значній відстані та не чув оклики і вимоги потерпілого повернути велосипед.

Таким чином, суд вважає, що отримавши велосипед з рук потерпілого добровільно, обвинувачений саме зловживав довірою і отримавши можливість розпорядитись велосипедом зник з ним, а тому його дії слід вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України.

Посилання прокурора на Постанову ККС ВС від 05.09.2023 у справі № 679/316/21 суд вважає необґрунтованим, так як події які розглядались у тому провадженні не релевантні подіям, які встановлені у цій справі. Так, у провадженні № 679/316/21 обвинувачений шляхом зловживання довірою отримав телефон потерпілої, однак приміщення кімнати не покидав і коли потерпіла висунула вимогу повернути телефон, всіляко ухилявся від його повернення, хоча і потерпіла і винний усвідомлювали, що телефон у винного і він відмовляється його повернути. Тобто у тій справі винний вчиняв саме грабіж, так як відкрито продовжив утримувати чуже майна при тому, що власник майна розумів, що майно знаходить у винного.

Також, незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_3 у вчинені кримінальних проступків передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України знайшла своє підтвердження наступними доказами.

Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в судовому засіданні надли пояснення, що вони працювали оперуповноваженими ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та 29.03.2022 за адресою: м. Дніпро, біля буд. №6, під`їзду №5 по провулок Добровольців, зупинили громадянина, який вів себе підозріло та помітно нервував. Вони представились працівниками поліції відділення поліції № 5 Дніпровського РУП, продемонстрували службове посвідчення та попросили надати документ, що посвідчує особу, на що останній пред`явив посвідчення учасника бойових дій заповнений на ім`я ОСОБА_7 . При поверхневій перевірці документа посвідчення УБД, було встановлено що на посвідченні УБД маються зміни: вклеєна фотокартка поверх первинної. Запитавши у вказаного громадянина, звідки він взяв вказане посвідчення та для чого йому вказане, останній пояснив, що посвідчення знайшов на землі за адресою: м. Дніпро, вул. Писаржевського. В ході розмови стало відомо, що його звати ОСОБА_3 . Як потім з`ясувалось, у них також була орієнтировка на вказаного громадянина за крадіжу велосипеда, у зв`язку з чим ними було викликано слідчо оперативну групу.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надав пояснення, що він особисто з обвинуваченим не знайомий, а був понятим при його затриманні та огляду місця події за адресою: м. Дніпро, біля буд. №6, провулку Добровольців, приблизно у березні місяці 2022 року. Обвинуваченого начебто було затримано у зв`язку з крадіжкою, і під час встановлення особи останній надав якийсь документ, в якому фото була вклеєна скотчем, і він повідомив, що це його. Під час затримання було двоє поліцейських у цивільному, він та ще один понятий, і це все тривало приблизно годину.

Протокол огляду місця події від 29.03.2022, яким було оглянуто ділянку місцевості, яка розташована за адресою: м. Дніпро, пров. Добровольців, 6, навпроти під`їзду № 5, де було виявлено ОСОБА_3 , під час огляду якого виявлено посвідчення НОМЕР_3 , яке останній добровільно надав, на ім`я ОСОБА_14 , яке було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ у присутності понятих. (т.1 а.с. 85-86).

Заява ОСОБА_3 від 29.03.2024, відповідно до якої останній добровільно надав працівникам поліції посвідчення УБД на ім`я ОСОБА_7 . (т.1 а.с. 84).

Висновок судово технічної експертизи № СЕ-19/104-22/8514-ДД від 18.04.2022, відповідно до якого ???Бланк посвідчення учасника бойових дій серії УБД N? 458614, заповнений на ім`я ОСОБА_7 , виготовлений поліграфічним способом із використанням форм плоского офсетного та високого друку, і містить спеціальні елементи захисту. ???До первинного змісту посвідчення учасника бойових дій серії УБД N? 458614 внесені зміни, а саме - замінена фотокартка: нова фотокартка іншої особи чоловічої статі, наклеєна поверх первинної. (т.1 а.с. 90-93).

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчинених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані за ч. 1, 4 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення, яке видається та посвідчується підприємством установою організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень один з яких відноситься до категорії нетяжких злочинів, а інші до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України виключно у виді позбавлення волі та ч. 1,4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі, однак не у максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, їх конкретним обставинам і наслідкам, позиції потерпілого, даним про особу обвинуваченого, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і спів розмірності.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2024 до покарання зі звільненням з іспитовим строком, то суд вважає за необхідне виконувати цей вирок самостійно, що відповідає позиції висловлений в постанові ОП ККС Верховного суду від 15.02.2021 760/265/43/17.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік;

-за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на два роки;

-за ч. 4 ст. 358 КК України, у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначивши до відбуття остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 28 травня 2022 року по 19 грудня 2022 року.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2024 виконувати самостійно.

Речові докази:

- оптичний диск verbation dvd-F4.7GB з записом відео від 22.02.2022 та 14.03.2022 - зберігати в матеріалах справи;

- оптичний диск verbation dvd-F4.7GB з записом відео з камер відео спостереження - зберігати в матеріалах справи;

- посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта:

- при проведенні судово товарознавчої експертизи № 852 від 17.03.2022 у розмірі 150 грн.;

- при проведенні судово технічної експертизи документів № СЕ-19/104-22/8214-ДД від 18.04.2022 у розмірі 1372,96 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору, потерпілому та захиснику.

Головуючий суддя ОСОБА_1