Справа № 199/9260/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000201, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженню №0000201, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , із серією та номером НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1242 від 04.04.2025 року, дійсне до 04.04.2055 року, з відкритою категорією «А», шляхом заборони на користування, відчуження та розпорядження.

Клопотання обґрунтовується тим, що 01.07.2025 року до чергової частини ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення працівника СРПП ВП №1 ОСОБА_5 , про те, що 01.07.2025 року, при перевірці документів на блок-посту «Ганнівка», розташованого на автомобільній дорозі між населеними пунктами м.Добропілля та м.Крамоторськ, Донецької області, у військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 було виявлено та в ході огляду місця події, вилучено посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1242 від 04.04.2025 року, яке має ознаки підробки.

01.07.2025 року вказаний факт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 із кримінально-правовою кваліфікацією ч.4 ст.358 КК України.

02.07.2025 року відповідно до ст. 98 КПК України, дізнавачем СД відділу поліції Покровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 винесено постанову, якою посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , із серією та номером DJA 707193, виданого ТСЦ 1242 від 04.04.2025 року, дійсне до 04.04.2055 року, з відкритою категорією «А» визнано речовим доказом.

Враховуючи вищевикладене, із метою запобігання знищення або пошкодження вказаного речового доказу, швидкого та неупередженого розслідування кримінального провадження, прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 просив накласти арешт на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , із серією та номером НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1242 від 04.04.2025 року, дійсне до 04.04.2055 року, з відкритою категорією «А», шляхом заборони на користування, відчуження та розпорядження.

У судове засідання прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, просив розглянути клопотання у його відсутність, про що надав відповідну заяву.

Інші учасники кримінального провадження, які належним чином повідомлені, не прибули у судове засідання, тому слідчий суддя здійснює судовий розгляд клопотання за їх відсутності, що узгоджується та не суперечить правовим нормам КПК України.

У ч.1 ст.172 КПК зазначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Зважаючи на рівність процесуальних можливостей сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутність прокурора та власника майна у судовому засіданні не є перешкодою для прийняття слідчим суддею відповідного процесуального рішення.

У зв`язку з вищевикладеним та з дотримання розумних строків, вважаю за можливе провести розгляд скарги за відсутності вказаних осіб.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт у порядку статей 170174 КПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до клопотання прокурора 01.07.2025 року, до чергової частини ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення працівника СРПП ВП №1 ОСОБА_5 про те, що 01.07.2025 року при перевірці документів на блок-посту «Ганнівка», розташованого на автомобільній дорозі між населеними пунктами м.Добропілля та м.Крамоторськ, Донецької області, у військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 було виявлено та в ході огляду місця події, вилучено посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1242 від 04.04.2025 року, яке має ознаки підробки.

01.07.2025 року вказаний факт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 із кримінально-правовою кваліфікацією ч.4 ст.358 КК України.

02.07.2025 року відповідно до ст. 98 КПК України, дізнавачем СД відділу поліції Покровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 винесено постанову, якою посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , із серією та номером DJA 707193, виданого ТСЦ 1242 від 04.04.2025 року, дійсне до 04.04.2055 року, з відкритою категорією «А» визнано речовим доказом.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання суд враховує, що предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу з огляду на надані до клопотання документи. Зокрема, арешт переліченого майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженню №0000201, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , із серією та номером НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1242 від 04.04.2025 року, дійсне до 04.04.2055 року, з відкритою категорією «А», шляхом заборони на користування, відчуження та розпорядження.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1