У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6656/25

№ 1-кп/183/2014/25

01 серпня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000538 від 30 квітня 2025 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді стрільця-снайпера 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив :

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000538 від 30 квітня 2025 року, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2022 №236 (по стройовій частині) солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця-снайпера 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , в розумінні вимог ст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Отже, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 ,будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи її на посаді стрільця-снайпера 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 18 грудня 2022 року приблизно о 08 год. 00 хв., не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась у АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), командуванню про причини залишення частини не доповів, став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та був незаконно відсутній на військовій службі до 29 грудня 2022 року, коли повернувся до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану) та продовжив проходження військової служби, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 тощо.

Посилаючись на те, що кримінальне правопорушення підозрюваний ОСОБА_4 вчинив вперше, добровільно звернувся із клопотанням про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, та отримав письмову згоду ІНФОРМАЦІЯ_3 про продовження військової служби просив кримінальне провадження закрити на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 , просив клопотання задовольнити, пояснив, що бажає повернутися на службу та виконувати обов`язки військовослужбовця.

Суд, дослідивши подане клопотання та матеріали, додані до клопотання, вислухавши думку прокурора та підозрюваного, дійшов такого висновку.

У відповідності до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

ОСОБА_4 24 червня 2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Як вбачається з доданих до клопотання прокурором доказів, ОСОБА_4 раніше не судимий, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 407, 408 КК України.

Також з матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві з клопотанням про намір повернутися для продовження проходження військової служби в будь-якій військовій частині Збройних Сил України.

Крім того, прокурором до клопотання додана письмова згода начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби.

Таким чином суд вважає, що всі умови, визначені ч. 5 ст. 401 КК України виконані, тому ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За наведених обставин, суд вважає, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України у разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, статтями 284, 288, 314 КПК України, суд,

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження №0000538 від 30 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України стосовно ОСОБА_4 - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 3 ст. 288 КПК України суд зобов`язує начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 після набрання ухвалою законної сили невідкладно поновити ОСОБА_4 на військовій службі.

Зобов`язати ОСОБА_4 не пізніше 72 годин після набрання ухвалою суду законної сили прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для продовження проходження військової служби.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 04 серпня 2025 року о 13 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1