ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1533/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000997 від 12 березня 2025 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000997 від 12 березня 2025 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Згідно з поданим клопотанням, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством час та місці, вступив у попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою з метою вчинення шахрайських дій шляхом обману, в особливо великих розмірах на території м. Києва, під приводом обміну грошових коштів громадян.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, в особливо великих розмірах, розподіливши між собою злочинні ролі, суть яких полягала в тому, що невстановлена досудовому розслідуванню особа буде здійснювати телефонні дзвінки та підшукувати громадян за допомогою розміщених оголошень на сайті для обміну валют «miniaylo.finance.ua», грошовим коштами яких вони могли б заволодіти, а в подальшому при особистій зустрічі під виглядом обміну валют, шляхом обману, ОСОБА_4 буде заволодівати грошовими коштами громадян.

11 березня 2025 року приблизно о 13 год 12 хв. потерпілий ОСОБА_7 під час моніторингу сайту «miniaylo.fmance.ua» натрапив на вигідну пропозицію про обмін валют та зв`язався з контактом, який був зазначений на даному оголошені, тобто, з невстановленою досудовому розслідуванню особою.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, невстановлена досудовим розслідуванням особа під час телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_7 , домовилася про особисту зустріч, щоб ОСОБА_7 обміняв власні грошові кошти у сумі 30000 доларів США на гривні у невстановленої досудовому розслідуванні особи, після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа надіслала для подальшого листування телеграм - акаунт під назвою «Obmin-valut24».

Після чого ОСОБА_7 здійснив телефонний дзвінок невстановленій досудовим розслідуванням особі, під час якого вони домовились про те, що ОСОБА_7 наддасть на обмін грошові кошти у сумі 30000 доларів США, а невстановлена досудовим розслідуванням особа грошові кошти у сумі 1 246 500 гривень, та домовились зустрітися в автомобілі біля будинку за адресою: м. Київ, вул. Вірменська, 3.

11 березня 2025 року приблизно о 15 год 20 хв. невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи відповідно до заздалегідь відведеної злочинної ролі, здійснила телефонний дзвінок ОСОБА_7 та повідомила, що автомобіль, в якому буде здійснюватися обмін валют, марки «HYUNDAI» д.н.з. « НОМЕР_1 » білого кольору.

В подальшому ОСОБА_4 відповідно до заздалегідь відведеної злочинної ролі на автомобілі марки «HYUNDAI» д.н.з. « НОМЕР_1 » білого кольору приїхав за адресою: м. Київ, вул. Вірменська, 3, де зустрівся з ОСОБА_7 .

Перебуваючи у вказаному автомобілі ОСОБА_4 , діючи відповідно до заздалегідь відведеної злочинної ролі, шляхом обману, під виглядом обміну валют, взяв у ОСОБА_7 , грошові кошти у сумі 30 000 доларів США (що станом на 11 березня 2025 року згідно з курсом НБУ становить 1 238 610 гривень 00 копійок) та повідомив останньому, що зараз дістане з багажника автомобіля грошові кошти для обміну.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 , утримуючи при собі вище вказані грошові кошти, зник з місця вчинення злочину, чим було завдано матеріального збитку ОСОБА_7 , на загальну суму 1 238 610 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_8 , своїми умисними діями, вчинив шахрайство, шляхом обману, вчинене групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, тобто вчинив злочин передбачений ч. 5 ст. 190 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим слідством час та місці, вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 та з невстановленою досудовому розслідуванню особою, які розробили злочинний план по вчиненню злочину проти власності, спрямованого на заволодіння грошовими коштами для особистого збагачення в умовах воєнного стану на території м. Києва, під приводом обміну іноземної валюти, а саме грошових коштів громадян.

З метою реалізації злочинного умислу направленого на відкрите, за попередньою змовою групою осіб, заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, розподіливши між собою злочинні ролі, суть яких полягала в тому, що невстановлена досудовому розслідуванню особа буде здійснювати телефонні дзвінкі та підшукувати громадян за допомогою розміщених оголошень на сайті для обміну валют «miniaylo.fmance.ua», грошовим коштами яких вони могли б заволодіти, в подальшому при особистій зустрічі під виглядом обміну валют з потерпілими, ОСОБА_4 буде заволодівати грошовими коштами громадян, а ОСОБА_9 , в той час буде перебувати неподалік від місця вчинення злочину на автомобілі марки «Lexus ES 350», д.н.з. « НОМЕР_2 », та після вказаних злочинних дій ОСОБА_4 буде його забирати.

Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи спільно із невстановленою особою, очікували телефонного дзвінка та підбирали собі лише тих осіб, які б звернулись на обмін великої суми грошей, з метою подальшого заволодіння вказаними грошима.

09 квітня 2025 року потерпіла ОСОБА_10 під час моніторингу сайту «miniaylo.finance.ua» натрапила на вигідну пропозицію про обмін валют та зв`язалася з контактом, який був зазначений на даному оголошені, тобто, з невстановленою досудовому розслідуванню особою, але останній слухавку не підняв.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, невстановлена у досудовому розслідуванню особа здійснила телефонний дзвінок у месенджері «Телеграм» потерпілій ОСОБА_10 , під час якого останні домовились про обмін грошових коштів у сумі 42 000 доларів США, які належать ОСОБА_10 , та про зустріч за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 17. Невстановлена досудовому розслідуванню особа повідомила ОСОБА_10 , що замість неї назустріч приїде його син на автомобілі марки «Chevrolet Malibu» д.н.з « НОМЕР_3 ».

В подальшому, 09 квітня 2025 року приблизно о 14 год. 30 хв. потерпіла, перебуваючи в приміщені банку, який розташований по вул. Гоголівська, 17 в м. Києві, отримала телефонний дзвінок від невстановленої досудовим розслідування особи, який діючи відповідно до розробленого попередньо плану із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи на меті відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , запропонував останній вийти з приміщення банку та сісти на заднє сидіння автомобіля «Chevrolet Malibu» д.н.з « НОМЕР_3 », який був припаркований неподалік, з метою перевірки грошових коштів, на що остання погодилась та присіла на заднє сидіння вказаного авто.

Перебуваючи у вищевказаному автомобілі, ОСОБА_4 , діючи відповідно до заздалегідь відведеної злочинної ролі, під виглядом обміну валют, взяв начебто для перевірки та перерахування грошові кошти у ОСОБА_10 у сумі 20 000 доларів США, а після вимоги ОСОБА_10 повернув назад їй до рук частину отриманих грошових коштів в розмірі 12000 доларів США. В подальшому ОСОБА_10 з метою пересвідчитись про наявність у ОСОБА_4 національної валюти, запропонувала йому їй надати для огляду.

В свою чергу, ОСОБА_4 , розуміючи, що в подальшому заволодіти грошима, шляхом обману йому не вдасться , вирішив викрасти їх відкрито, та повідомив ОСОБА_10 , що грошові кошти перебувають у багажному відсіку вказаного автомобіля, тому необхідно їм вийти з салону авто.

В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи біля автомобіля «Chevrolet Malibu» д.н.з « НОМЕР_3 », при цьому утримуючи при собі грошові кошти потерпілої в розмірі 10 000 доларів США запропонував останній спочатку здійснити обмін грошових коштів іноземної валюти старого зразка на національну валюту в розмірі 12 000 доларів США, які остання тримала в своїх руках, але коли ОСОБА_4 почув відмову від потерпілої про передачу йому вказаних грошових коштів, в цей час, керуючись раптово виниклим умислом на відкрите викрадення грошових коштів, розуміючи що його злочинні дії можуть носити відкритий характер для ОСОБА_10 , швидко вирвав з її рук грошові кошти в розмірі 11 900 доларів США та побіг з місця вчинення злочину. Розуміючи, що його злочинні дії були викриті потерпілою, яка почала йому викрикувати в слід щоб він зупинився, однак ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер для потерпілої, від свого злочинного умислу не відмовився, та з місця вчинення злочину зник разом з вказаними грошовими коштами, завдавши матеріального збитку ОСОБА_10 на загальну суму 21 900 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить 901 710 грн. 60 коп., але в подальшому останній був виявлений та затриманий.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

У вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Красне, Артемівського району, Донецької області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючий, раніше не судимий.

10 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у вчиненні шахрайства, шляхом обману, вчинене групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах та відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах військового стану.

11 квітня 2025 року ОСОБА_4 Дарницьким районним судом міста Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 07 червня 2025 року з можливістю внесення застави у розмірі 908 400 гривень.

Постановою керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_13 було продовжено термін досудового розслідування до трьох місяців тобто до 10 липня 2025 року.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілих з метою зміни ними показів про обставини злочину та створення перешкоди у встановленні усіх обставин скоєного кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_14 у разі визнання його винним та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому усвідомлюючи реальність можливого покарання, яке передбачене за вчинення інкримінованих йому злочинів, останній може умисно переховуватись від суду, з метою уникнення покарання

Існування ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні на думку слідчого підтверджується тим, що потерпілі надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчинені злочинів, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на них.

Наявність ризику, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджуються тим, що підозрюваний за нетривалий проміжок часу вчинив 2 майнових тяжких злочини проти власності, за яке передбачено покарання до 12 років позбавлення волі та 10 років позбавлення волі.

Неможливість застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів слідчий обґрунтовує тим, що вони не зможуть перешкодити переховуванню від органів досудового розслідування та суду, адже підозрюваний усвідомлює, що у разі доведення його вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років. Окрім того, інші запобіжні заходи не можуть запобігти спілкуванню з потерпілими та свідками, або вчиненню іншого злочину.

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і його захиснику.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цій стадії провадження обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого запобіжного заходу, посилаючись на ризики, визначені статтею 177 КПК України.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти поданого клопотання, посилаючись на те, що прокурор звертався із аналогічним клопотанням 11 квітня 2025 року і ці клопотання скопійовані і не мають ніяких відмінностей між собою, зазначав, що у поданому клопотанні відсутні докази, які вказують на вину підозрюваного, натомість слідчий посилається на протоколи, які відповідно до статті 84 КПК України не є джерелами доказів, вказував, що слідчий не надав жодного доказу, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, водночас ОСОБА_4 є громадянином України, має статус біженця з окупованої території, має зареєстроване місце проживання, одружений, є батьком двох малолітніх дітей. Також захисник стверджував, що формулювання підозри не відповідає диспозиції ч. 4 ст. 186 КК України, слідчим не обґрунтовано вчинення злочину групою осіб, клопотання не містить відомостей про те, коли був затриманий підозрюваний, де вилучалися кошти і чи є вони взагалі.

З огляду на викладене просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази підозри у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких мотивів.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000997 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2025 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у ст.ст. 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу;

3) обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України.

Дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, і містяться у: протоколах прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію; протоколах допиту потерпілих.; протоколах допиту свідків; протоколі затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; протоколах огляду місця події від 11 березня 2025 року та від 09 квітня 2025 року, протоколах впізнання особи за фотознімками; протоколах огляду відеозапису та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, та в ухвалі слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного і достатньо підтвердженого обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Посилання захисника на відсутність доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні цих злочинів слідчий суддя відхиляє, оскільки матеріалами провадження підтверджується причетність ОСОБА_4 до заволодіння коштами ОСОБА_7 , а також заволодіння ним коштами ОСОБА_10 , які і були вилучені у нього під час затримання безпосередньо після вчинення злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Досліджуючи відомості про особу підозрюваного, судом встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, одружений, має двох дітей, працює не офіційно водієм таксі, не має інших осіб на утриманні.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого і тяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти та дванадцяти років, а тому очікування можливого суворого вироку може мати значення для ризику переховування, який слідчий суддя вважає цілком вірогідними з огляду на співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування порівняно із засудженням до покарання у виді позбавлення волі. Крім цього, слідчий суддя враховує, що такий ризик є змінюваним в залежності від стадії досудового розслідування та зібраних у кримінальному провадженні доказів, що підтверджують причетність підозрюваного до інкримінованих йому злочинів, в той час як метою застосування запобіжних заходів є запобігання певним ризикам саме у майбутньому.

Слідчий суддя, незважаючи на наявність соціальних зв`язків - дружини, дитини, батьків, які проживають у м. Києві, під час розгляду цього клопотання не встановив наявності будь-які істотних стримуючих факторів задля запобігання вказаному ризику. Слідчий суддя при цьому враховує, що ОСОБА_4 є уродженцем с. Красне Артемівського району Донецької області, яке є окупованою територією, об`єктивні труднощі у можливостях здійснення контролю за поведінкою підозрюваного за місцем його перебування, зумовлені введенням військового стану на території України.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Беручи до уваги, що свідкита потерпілі надають викривальні покази щодо підозрюваного, натомість підозрюваний показань щодо інкримінованих йому подій не надав, зважаючи на категорію злочину, обізнаність про місце проживання потерпілих та свідків, можливу причетність до вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів інших осіб, які наразі встановлюються органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків і потерпілих, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до них, підозрюваний самостійно або за допомогою ще невстановлених осіб може здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показань, їх зміни, перекручування або спотворення раніше повідомлених ними обставин.

Щодо заявленого ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує, що підозрюваний офіційно не працює, відомості про легальні джерела його доходів відсутні, за нетривалий проміжок часу вчинив два майнових тяжких злочини проти власності, а отже вказаний ризик не є завідомо необґрунтованим.

Досліджені під час судового засідання обставини кримінального провадження свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не здатні забезпечити уникнення цих ризиків кримінального провадження, з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів.

Так, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, хоча і може певним чином запобігати ризику переховування підозрюваного, однак внаслідок участі працівників Національної поліції, які повинні контролювати виконання підозрюваним цього запобіжного заходу, у виконанні інших завдань щодо забезпеченні громадської безпеки та охорони держави, дієвість та ефективність цього запобіжного, навіть за умови застосування електронних засобів контролю, об`єктивно знижується і за обставинами цього кримінального провадженні не може запобігти встановленим слідчим суддею іншим ризикам.

Особиста порука відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

При визначенні можливості застосуванні цього запобіжного заходу слідчий суддя виходить з того, що з оточення підозрюваного особи, які могли б бути поручителями відсутні, та відсутні особи, які б виявили такій намір.

З урахування встановлених обставин, беручи до уваги відомості про особу підозрюваного, його стан здоров`я, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів наявність підстав для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, крім передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, зважаючи у сукупності на викладені вище відомості про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, розмір завданої матеріальної шкоди, реальність ризику переховування підозрюваного, вважає можливим визначити ОСОБА_4 заставу у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків і ризик втрати якої буде достатнім стримуючим фактором, щоб переважити бажання підозрюваного будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 197, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 10 липня 2025 року включно.

Строк дії ухвали - до 15 год. 04 хв. 10 липня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та/або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, роботи, номеру мобільного телефона;

4) утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, до 10 липня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - у цей же строк моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1