№ провадження 1-кс/208/1685/25
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропавлівка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на особливий період, водія протитанкового взводу, 1 єгерського батальйону, в/ч НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, зареєстрованого та фактичного мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Слідчий СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У клопотанні зазначено, що наявні обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

Переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні п`яти фактів тяжких та особливо тяжких злочинах за які, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 8 до 12 років, та ризик втечі може бути розцінений підозрюваним ОСОБА_4 менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованих злочинах, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання шляхом незаконного виїзду за кордон.

впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на потерпілих та свідків - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які дали покази, які викривають ОСОБА_13 у скоєнні злочинів, які йому інкримінуються. Крім того зазначені свідки разом з ОСОБА_4 проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, в яких підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування, та оскільки залишив місце вчинення кримінального правопорушення та вжив заходів до розірвання зв`язку між собою та знаряддям злочину.

Вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»).

Так, згідно ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Так, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлена тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу. В таких випадках запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Підставами звернення до слідчого судді, суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини які:

- існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати, тобто є ново-виявленими;

- виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, тобто є новими.

Так при обрані запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою із зазначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застав в розмірі 242 240 грн., слідчий за погодженням з прокурором в клопотанні про обрання запобіжного заходу опирались лише на ті факти, що були їм відомі на той час, а саме при обрані запобіжного заходу 04.12.2024 року було відомо та доведено в ході досудового розслідування лише про один факт скоєння ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме здійснення незаконного заволодіння транспортних засобів за попередньою змовою групи осіб, вчинене з проникненням у приміщення та предметом якого є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Однак, в ході досудового розслідування 16.04.2025 ОСОБА_4 , було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 289 КК України, за 5-ю фактами вчиненими ним злочинів, а саме у незаконному заволодінні транспортних засобів за попередньою змовою групи осіб, вчинене з проникненням у приміщення та предметом якого є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Отже, згідно вище викладеного, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді застави при вище викладених обставинах, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, так як існують наявні ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні прохала клопотання задовольнити, враховуючи викладені у клопотанні обставини.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти клопотання, долучила характеризуючи матеріали відносно підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

В судовому засідання встановлено, що 01.12.2024 солдата ОСОБА_4 о 21 годині 05 хвилин затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.12.2024 солдата ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

04.12.2024 ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по відношенню до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 01.02.2025 з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації АДРЕСА_2 та визначено розмір застави у сумі 242 240 грн.

16.12.2024 ОСОБА_4 звільнений з гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації АДРЕСА_2 у зв`язку із внесенням застави у розмірі 242 240 грн. 31.01.2025 ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по відношенню до ОСОБА_4 продовжено строку дії покладених обов`язків у зв`язку з внесенням застави строком 30 днів до 01.03.2025.

23.01.2025 постановою керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000940 від 01.12.2024 до трьох місяців, тобто до 01.03.2024.

26.02.2025 ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по відношенню до ОСОБА_4 продовжено строку дії покладених обов`язків у зв`язку з внесенням застави строком 60 днів до 26.04.2025.

26.02.2025 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 01.05.2025 включно.

24.04.2025 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 01.06.2025 включно.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 289 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, SeriesA, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного клопотання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 289 КК України, та на даній стадії слідчий суддя не надає оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Згідно з п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко при проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Також слідчий суддя зазначає, що підозрюваний не порушує раніше обраний запобіжний захід, виконує покладені на нього обов`язки, отже відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на тримання під вартою без визначення розміру застави. Запобіжний захід у вигляді застави цілком утримує підозрюваного ОСОБА_4 від вказаних у клопотанні ризиків.

Викладене у сукупності дає підстави для залишення клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000940 від 01.12.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 289 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1