Справа № 289/536/24
Номер провадження 1-кп/289/33/25
УХВАЛА

22.05.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Радомишльського районного суду Житомирської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначити обвинуваченій заставу в розмірі 4 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 12112 гривень, а також покласти на обвинувачену обов`язки прибувати за кожним викликом до суду, не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає, повідомляти суд про зміну місця свого проживання. Своє клопотання він обґрунтовує тим, що ухвалою суду від 26.03.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, зокрема прибувати за кожним викликом до суду. Однак у судові засідання, призначені на 23 та 29 квітня 2025 року обвинувачена ОСОБА_4 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, чим допустила порушення вимог запобіжного заходу.

Прокурор зазначив, що зогляду на обставини перешкоджання обвинуваченою кримінальному провадженню шляхом неявки у судові засідання та відмови від отримання судових повісток про виклик до суду, на даний час наявні підстави для зміни виду запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_4 на більш суворий.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на тримання під вартою.

Обвинувачена заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що не могла з`явитись в попередні судові засідання, оскільки хворіла, однак до лікаря не зверталась. До того ж, обрання стовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою позбавить її можливості піклуватись за хворим повнолітнім сином.

Захисник просив змінити обвинуваченій запобіжний захід з особистого зобов`язання на цілодобовий домашній арешт з покладенням вищевказаних запропонованих прокурором обов`язків, що на його думку забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу на тримання під вартою, суд відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує особу обвинуваченої, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав передбачених статтею 177 цього кодексу буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 436-2 КК, що передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Суд враховує, що ОСОБА_4 веде усамітнений спосіб життя, конфліктна, не працює, рідко залишає місце проживання, з працівниками правоохоронних органів контактувати відмовляється, на територію домоволодіння не допускає.

З огляду на викладене застосування іншого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою є позбавленим сенсу, оскільки обвинувачена постійно перебуває за місцем проживання та відмовляється його залишати, у тому числі для явки у судове засідання.

Такі обставини виправдовують застосування до ОСОБА_4 тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам продовження її перешкоджанню кримінальному провадженню та гарантувати її належну процесуальну поведінку.

Також необхідно врахувати, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак також разом з ними проживає повнолітній син обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, наявні достатні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК, у разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру застави, суд враховує положення ст. 182 КПК України, а саме обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченої, дані про її особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається у таких межах - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії нетяжких злочинів, а тому суд вважає за доцільне визначити заставу у межах 4 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України.

На підставі викладеного,керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 182, 183, 184, 194, 200, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою - задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою, встановивши його строком на 60 днів, а саме по 20 липня 2025 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 розмір застави у межах 4 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в розмірі 12112 гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача UA0000277, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26278626, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинувачену обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, вона зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Зобов`язати прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 невідкладно повідомити службу у справах дітей чи відповідний орган опіки та піклування, а також відповідні соціальні служби за місцем проживання обвинуваченої, про необхідність встановлення контролю та належного піклування за неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і про вжиті заходи згідно ч. 3 ст. 378 КПК України повідомити обвинувачену ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

У задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченій запобіжного заходу з особистого зобов`язання на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1