ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/209/25 Справа № 707/595/24 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського

апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засіданняОСОБА_5 ,
за участі: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7 ,

захисниці ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0004102 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Черкаси, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше несудимого,

засуджено за ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 , а саме з 17 грудня 2023 року.

Прийнято стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз по справі на загальну суму 8954 грн. 18 коп.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що він 16.12.2023 о 21.10 год., перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого, в результаті конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 , умисно наніс тому близько десяти ударів кулаком правої руки в лобну ділянку голови, після чого пішов з будинку у невідомому напрямку. У подальшому, цього ж дня о 21.30 год., ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті іншій людині та бажаючи їх настання, повернувся до вказаного будинку та умисно наніс ОСОБА_9 близько трьох ударів кулаками обох рук в ділянку носа потерпілого. В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток носу, синців і саден на голові, крововиливів у м`які покрови черепу та в скроневий м`яз зліва, а також крововиливів під оболонки головного мозку, які відповідно відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких потерпілий помер на місці події. Причиною смерті є вказана черепно-мозкова травма. Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала та заперечень на них.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання за ч.1 ст.115 КК у вигляді семи років позбавлення волі.

Апеляційні вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції виніс щодо нього вирок без з`ясування всіх обставин, та призначив йому занадто суворе покарання і при цьому не врахував, що у нього був відсутній умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 .

Апелянт зазначив, що з потерпілим він не був знайомий, неприязних відносин з ним у нього не було. Він наніс ОСОБА_9 декілька ударів в ділянку носа, і навіть не міг припустити, що від цього настане його смерть. Просив суд апеляційної інстанції врахувати, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, до моменту затримання займався виховуванням та доглядом за своїми неповнолітніми братом та сестрою, оскільки їх мама знаходиться в місцях позбавлення волі.

Водночас, апелянт зауважив, що він щиро розкаюється в скоєному, він не хотів щоб від його неправомірних дій настала смерть потерпілого, повністю визнав свою вину.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та його захисниця, які підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

-прокурор, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити без змін вирок суду першої інстанції, пославшись на його законність.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисниці, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Приписи ст. 370 КПК встановлюють, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотриманні.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи обвинуваченого щодо відсутності умислу на вбивство. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував фактичними даними наявних таких доказів.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні він визнає, щиро кається. Однак фактично, згідно з наданими ним показань, свою вину визнав частково. Пояснив, що 16.12.2023 десь надвечір він разом зі своїми друзями сиділи відпочивали в будинку ОСОБА_10 в с.Хутори Черкаського району. Йому на мобільний телефон зателефонував його вітчим ОСОБА_11 та повідомив, що в нього виник конфлікт, що на нього нападав ОСОБА_9 , попросив допомогти. Він прийшов до домоволодіння ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_2 , де між ним і його вітчимом ОСОБА_11 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_9 з іншої сторони виник конфлікт. У будинку також був свідок ОСОБА_12 . Підтвердив, що вдарив кулаком в щелепу ОСОБА_12 два рази і той впав на підлогу, можливо втратив свідомість. Після чого ОСОБА_9 схопився за сокиру та почав нею погрожувати, а вітчим забрав у нього сокиру. Потім ОСОБА_9 взявся за ніж, почав їм погрожувати, тоді він наніс кулаками рук два удари потерпілому ОСОБА_9 в область щелепи і останній впав на підлогу. Він бачив кров на обличчі потерпілого. Потім він забрав вітчима і вони пішли з будинку. До будинку він більше не повертався. Поліцію він не викликав. Пояснив, що він був тверезий, а ОСОБА_9 випивший. Пояснив, що вбивати він нікого не хотів, а лише захищався, умислу вбивати в нього не було.

Суд першої інстанції ретельно перевірив позицію обвинуваченого, правильно прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 , який ґрунтується на доказах, що містять матеріали справи.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку такими доказами.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він на момент події і на даний час працює інспектором поліції. Увечері 16.12.2023 він отримав виклик про вбивство в с.Хутори. Повідомив про подію ОСОБА_14 . Він з напарником прибули на місце події в АДРЕСА_2 , де виявили труп чоловіка, на якому була кров, синці. ОСОБА_12 їм повідомив, що перед цим вони в будинку розпивали спиртні напої, прийшов ОСОБА_15 і наніс потерпілому тілесні ушкодження, а потім пішов. В подальшому, вони поїхали за місцем проживання ОСОБА_7 та затримали останнього.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні суду першої інстанції, пояснив, що він є знайомим ОСОБА_7 . Увечері 16.12.2023 він, ОСОБА_10 , дівчина ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 сиділи вдома в ОСОБА_10 в с.Хутори, пили пиво. На мобільний телефон до ОСОБА_7 зателефонував його вітчим ОСОБА_11 і повідомив про якийсь конфлікт. ОСОБА_7 зібрався і пішов до вітчима. А вони компанією зібрались і пішли в напрямку магазину «Зевс» в с.Хутори, їм на зустріч біля магазину йшли ОСОБА_15 та його вітчим ОСОБА_19 . Біля сусіднього двору вони побачили ОСОБА_12 , який їм повідомив про конфлікт, що відбувся. Тоді вони вирішили самі зайти до будинку потерпілого ОСОБА_9 . Він, ОСОБА_20 і ОСОБА_21 зайшли до будинку потерпілого і побачили ОСОБА_9 , який стояв і був при свідомості. Потім до будинку прийшли ОСОБА_15 і ОСОБА_19 . Веторазі наніс потерпілому ОСОБА_9 3-5 ударів кулаками, але він стояв до них спиною і не бачив момент нанесення ударів, а лише почув. ОСОБА_9 впав на підлогу, а ОСОБА_7 та ОСОБА_11 пішли з будинку. Потім вони перетягнули потерпілого на диван. А через деякий час приїхала поліція.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він є знайомим ОСОБА_7 . Увечері 16.12.2023 він, його дівчина ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 сиділи у нього вдома в с.Хутори, де пили пиво. На мобільний телефон до ОСОБА_7 зателефонував його вітчим ОСОБА_11 і повідомив про якийсь конфлікт. Веторазі зібрався і пішов вступитись за вітчима. А вони компанією зібрались і пішли в напрямку магазину «Зевс» в с.Хутори, їм на зустріч біля магазину йшли ОСОБА_15 та його вітчим ОСОБА_19 . Біля сусіднього двору вони побачили ОСОБА_12 , який їм повідомив про конфлікт, що відбувся. Він, ОСОБА_21 і ОСОБА_23 зайшли в будинок потерпілого і побачили потерпілого ОСОБА_24 в крові. ОСОБА_12 викликав швидку допомогу. Потім до будинку повернулись ОСОБА_7 і ОСОБА_11 . ОСОБА_25 наніс ОСОБА_9 десь 3-4 удари кулаком обох рук по голові і тулубу і вони їх розтягнули. ОСОБА_24 впав на підлогу, а ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на нього покричали і пішли. ОСОБА_9 хрипів. Потім він, ОСОБА_26 , ОСОБА_21 і ОСОБА_27 перемістили ОСОБА_9 на диван.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він проживає в АДРЕСА_3 . З ОСОБА_9 він був товаришем. 16.12.2023 він приїхав до ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , де вже був ОСОБА_19 . Вони випили горілки. Між ОСОБА_9 і ОСОБА_11 виник конфлікт. ОСОБА_9 попросив його вивести ОСОБА_11 з хати. Через деякий час до будинку прийшов ОСОБА_15 , бо йому зателефонував батько ОСОБА_28 . Далі ОСОБА_7 , нічого не сказавши, вдарив його по голові, після чого він впав із стільця на підлогу і на кілька хвилин втратив свідомість. Як прийшов до тями, то побачив, що десь за 3 м. від нього в коридорі на спині лежав потерпілий ОСОБА_9 , а зверху на ньому був ОСОБА_7 і бив кулаками того по голові, нанісши десь 10 ударів. Потім ОСОБА_7 із батьком ОСОБА_11 вибігли на вулицю. Він піднявся з підлоги і побачив, що потерпілий був живий. Він викликав поліцію і швидку допомогу. У ОСОБА_9 була розбита голова, він був в крові, він лежав і хрипів. Він не бачив чи ОСОБА_29 повертався до будинку. Він вийшов з будинку і на дорозі зустрів якихось незнайомих хлопців, які з ним зайшли до будинку і вони перемістили тіло ОСОБА_9 на диван. Потім вони втрьох вийшли на вулицю і чекали швидку допомогу.

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_30 , 2007р.н., який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він, ОСОБА_10 , його дівчина ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , сиділи вдома в ОСОБА_20 в с.Хутори, де пили пиво. До ОСОБА_15 на мобільний зателефонував вітчим і сказав, що його ображають і ОСОБА_7 пішов з будинку в напрямку магазину «Зевс». Потім він, ОСОБА_20 , ОСОБА_23 і ОСОБА_17 пішли в напрямку магазина «Зевс» і побачили, що ОСОБА_7 з вітчимом йдуть в напрямку «Зевса» з хати. Вони підійшли до воріт будинку, на порозі стояв ОСОБА_12 , який їх покликав до будинку, де показав потерпілого ОСОБА_9 , який стояв і на ньому була кров, пояснивши що того побив ОСОБА_7 . Він йому приніс вату, бо з носа потерпілого йшла кров. Потерпілий нічого не казав. Як вони надавали допомогу потерпілому, то до будинку зайшли ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , котрий наніс кулаком правої руки в ніс потерпілому ОСОБА_24 десь 3-4 удари. Вони їх розтягнули, а потерпілий впав на підлогу. ОСОБА_7 нецензурно висловився на потерпілого, ОСОБА_28 плюнув на потерпілого і вони вдвох пішли з будинку. Потім він, ОСОБА_20 , ОСОБА_23 і ОСОБА_27 поклали потерпілого на ліжко. Сокиру не бачив.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховані дані, що, зокрема, містяться таких письмових доказах:

- протоколі обшуку від 27.12.2023 з відеозаписом та таблицею зображень, згідно з яким в домоволодінні по АДРЕСА_2 було виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті, сліди крові, зафіксовано обстановку вчинення кримінального правопорушення, вилучено ряд речових доказів (а.с.6-50 Т.2);

- висновку експерта №03-01/1038 від 17.12.2023, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_9 є черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток носу, синців і саден на голові, крововиливів у м`які покрови черепу та в скроневий м`яз зліва, а також крововиливів під оболонки головного мозку, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. На тілі трупа виявлені також численні синці та садна. Причиною смерті є вказана черепно-мозкова травма. Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. Зазначена травма виникла від дії тупих предметів, такими предметами могли бути руки та ноги людини. Після отримання черепно-мозкової травми, яка привела до смерті, ОСОБА_9 міг жити в межах часового проміжку, що складає від кількох хвилин до 30-40 хвилин (а.с.61-63 Т.2);

- протоколі огляду трупа від 17.12.2023 з фототаблицею, згідно з яким оглянуто труп ОСОБА_9 , зафіксовані тілесні ушкодження (а.с.64-67 Т.2);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 19.12.2023 за участю свідка ОСОБА_12 з відеозаписом, згідно з яким свідок послідовно розказав та показав, як саме відбувались події, підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 (а.с.68-74 Т.2);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 04.01.2024 за участю свідка ОСОБА_30 з відеозаписом, згідно з яким свідок послідовно розказав та показав, як саме відбувались події, підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та підтвердивши свої показання (а.с.81-86 Т.2);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 02.01.2024 за участю свідка ОСОБА_10 з відеозаписом, згідно з яким свідок послідовно розказав та показав, як саме відбувались події, підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та підтвердивши свої показання (а.с.87-93 Т.2);

- висновку експерта №03-01/1038/1 від 26.02.2024, згідно з яким описані тілесні ушкодження трупа ОСОБА_9 , вказано, що найменшою кількістю дій тупого предмету по голові є чотири, а враховуючи, що нанесення ударів в одне і те ж місце може суттєво не змінювати характер зовнішнього ушкодження та приймаючи до уваги характер і локалізацію крововиливів під оболонки головного мозку, експерт вважає, що кількість ударів в ділянку носу могла бути більшою. Виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_9 від падіння з положення стоячи виключається. Виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_9 , що спричинила його смерть, за обставин, зазначених свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_31 , ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту - можливе (а.с.192-195 Т.2).

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , з посиланням на не з`ясування судом першої інстанції всіх обставин, не є переконливими з огляду на таке.

Визначальним в умисному вбивстві, що спричинило смерть потерпілого, є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що поведінка обвинуваченого, механізм, характер, спосіб завдання, кількість ударів та локалізацію тілесних ушкоджень, більшість яких заподіяна обвинуваченим у життєво важливий орган (голову), безумовно вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого, що дало суду обґрунтовані підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 115 КК.

Встановлені судом першої інстанції обставини підтверджені, як показаннями свідків, протоколами слідчих дій, так і висновками судово-медичних експертиз та іншими доказами, зазначеними у вироку.

Зокрема те, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 , численні удари, підтверджується висновками експертиз, з яких випливає, що обвинувачений наніс велику кількість ударів, зокрема, в життєво важливий орган - голову, від чого той помер на місці події від черепно-мозкової травми.

Кількість виявлених на тілі трупа ОСОБА_9 , травматичних дій, зокрема на голові - чотири, а враховуючи, що нанесення ударів було здійснено в одне і теж місце, то їх могло бути більше. Так, в ділянці голови трупа ОСОБА_9 , були виявлені наступні ушкодження: переломи кісток та хрящів носу, садно на лобі, садно в лівій надбрівній ділянці, крововиливи (синці) біля правого крила носу. Також на тілі трупа виявлені також численні синці та садна, їх локалізація, вказує на те, що обвинувачений бажав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті від вчиненого ним діяння.

Судом першої інстанції встановлено, та мотивовано у вироку, що ОСОБА_7 після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, в подальшому через невеликий проміжок часу знову повернувся до будинку потерпілого та продовжив свій злочинний намір і наніс потерпілому ще близько трьох ударів кулаком в ділянку носа потерпілого, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_30 , та даними слідчих експериментів.

Ці обставини спростовують посилання обвинуваченого на те, що у нього не було умислу на вбивство ОСОБА_9 , оскільки його фактичні дії та обставини вчинення злочину у свій сукупності доводять, що в обвинуваченого був умисел на заподіяння смерті потерпілому.

Наведена кількість тілесних ушкоджень, виявлених у загиблого, їх тяжкість та локалізація, не можуть свідчити, що ним було здійснено напад на обвинуваченого, а ОСОБА_7 лише захищався, як він стверджує, оскільки у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді переломів кісток носу, синців і саден на голові, крововиливів у м`які покрови черепу та скроневий м`яз зліва, а також крововиливів під оболонки головного мозку, які не можуть свідчити отримання їх під час захисту обвинуваченим. Натомість, згідно з інформації ІТТ №1 ГУНП в Черкаській області у ОСОБА_7 під час первинного огляду не було виявлено тілесних ушкоджень, що підтверджується медичною довідкою з приймального відділення КНП Третя Черкаська міська лікарня ШМД» від 17.12.2023. Наведене свідчить, що визначальним у поведінці обвинуваченого було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися). Отже, такі дії останнього за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Заразом слід враховувати, що згідно з висновком експерта №03-01/1038/1 виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_9 від падіння з положення стоячи виключається. Виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_9 , що спричинила його смерть, за обставин, зазначених свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_31 , ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту - можливе (а.с.192-195 Т.2). Наведене спростовує, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , що він наніс кулаками рук лише два удари потерпілому ОСОБА_9 в область щелепи і останній впав на підлогу.

Також, колегія суддів враховує поведінку ОСОБА_7 одразу після скоєння злочину, оскільки останній не викликав поліцію, швидку медичну допомогу, не намагався надати загиблому першу медичну допомогу, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, коли потерпілий не подавав ознак життя.

Разом з тим, колегія суддів, критично ставиться до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 , які він надавав в суді першої інстанції про те, що він захищався від ОСОБА_9 , оскільки останній хапався за сокиру та ніж погрожуючи йому та його вітчиму ОСОБА_11 , адже, вони повністю спростовуються показаннями свідків, допитаних судом першої інстанції, котрі про наведені обвинуваченим обставини не повідомляли, хоча були очевидцями цих подій.

Щодо доводів апелянта про наявність обставин, що пом`якшують покарання: повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, то вони є неспроможними за таких підстав.

Щире каяття - розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він прийшов до висновку про відсутність підстав визнати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 таку пом`якшуючу обставину, як щире каяття, оскільки фактично свою вину ОСОБА_7 не визнав повністю як по суті інкримінованих дій, так і по кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, з цим висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки він підтверджується наявними доказами у кримінальному провадженні, яким суд дав належну оцінку.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує таке.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до норм ст. 65 КК та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є особливо тяжким, особу обвинуваченого, який є неодруженим, непрацюючим, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, раніше несудимий, за місцем проживання по Червонослобідській сільській раді характеризується посередньо. Прийняв до уваги відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_7 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно повинно гуртуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК покарання у виді 9 років позбавлення волі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для пом`якшення покарання.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок суворості в апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим колегія суддів підстав не вбачає.

Посилання апелянта на наявність таких обставин, як те, що він має молодий вік, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на момент затримання займався вихованням неповнолітніх брата та сестри, то колегія суддів вважає, що вони не впливають на строк покарання визначений судом першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстави для його зміни та пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3