Справа № 296/8415/25
У Х В А Л А

Іменем України

про продовження застосування запобіжного заходу

04 серпня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні керівником Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження № 0000070 від 06.05.2025, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, до 06.09.2025р.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що у провадженні Слідчого управління ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000070 від 06.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.

Слідчим зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що 05.05.2025 близько 20 год. 00 хв. у ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходилися на відкритій ділянці місцевості з координатами 50.548644,29.366377, поблизу с. Чудин Радомишьської ТГ Житомирського району Житомирської області, з неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник спільний злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов?язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 природнім способом, тобто у зґвалтуванні останньої.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, у вказаний день, близько 20 год 05 хв ОСОБА_5 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру щодо неповнолітньої особи, якій виповнилось лише 16 років, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство до ОСОБА_9 , яку повалив на траву та, утримуючи в лежачому положенні, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до останньої, не реагуючи на її прохання та вмовляння припинити зазначені протиправні дії, подолавши її опір, здійснив вагінальне проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди потерпілої, внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль і моральні страждання.

Після цього, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на зґвалтування, у вказаний день, близько 20 год. 15 хв. до неповнолітньої ОСОБА_9 підійшов неповнолітній ОСОБА_8 , який порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру щодо неповнолітньої особи, якій виповнилось лише 16 років, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство до неповнолітньої потерпілої, яка лежала на траві в безпорадному стані, а саме утримуючи в лежачому положенні, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до останньої, не реагуючи на її прохання та вмовляння припинити зазначені протиправні дії, подолавши її опір, здійснив вагінальне проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди потерпілої, внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль і моральні страждання.

Надалі, ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_8 на автомобілі марки VOLKSWAGEN PASAT реєстраційний номер НОМЕР_1 залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, (зґвалтуванні), вчиненого щодо неповнолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України 06.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 03.07.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання від вартою, без права визначення застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.08.2025.

Враховуючи обставини вчинення злочину, суть та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить продовжити стосовно підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання та просила задовольнити.

Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Вказав, що ОСОБА_11 не буде впливати на інших осіб. До затримання підозрюваний працював. ОСОБА_11 зустрічався з потерпілою 3 роки. На одязі потерпілої були знайдені сліди біологічного походження, але це тільки на одязі. Також зазначив, що підозрюваний нічого порушувати не буде. Захисник просив застосувати відносно підозрюваного цілодобовий домашній арешт або заставу.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав свого захисника. Вказав, що свою вину не визнає. Має незакінчену вищу освіту. Зазначив, що раніше притягався до кримінальної відповідальності. До цього з потерпілою були добрі відносини, вони зустрічалися. Підозрюваний просив застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт за місцем проживання. Вказав, що переховуватися не збирається.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України 06.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 03.07.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання від вартою, без права визначення застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.08.2025.

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий, є достатніми та дають підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики щодо можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, не зменшилися та продовжують існувати.

Надані слідчим та прокурором докази та додатково підтверджені ними фактичні дані про обставини вчинення злочину, суть та характер злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, виправдовують продовження стосовно підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, неодружений, на утриманні непрацездатний та неповнолітніх осіб не має.

Будь-яких обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено, а доводи підозрюваної та захисника не переважають над наявністю існуючих на момент розгляду клопотання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 205, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, без права визначення застави, тобто до 06 вересня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано

Слідчий суддя ОСОБА_1