Справа № 696/447/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції представника ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000126, внесеному 01 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.03.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України,

встановив:

В провадженні Кам`янського районного суду Черкаської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту строком на два місяці, так як продовжують існувати ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні даного заходу, а саме, що обвинувачений може впливати на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також іншим чином перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Під час слухання справи дане клопотання прокурор підтримано, тоді як захисник та обвинувачений просили змінити запобіжних захід на особисте зобов`язання. Представник потерпілого поклалась на розсуд суду при вирішенні цього клопотання.

З`ясувавши думку присутніх учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. З урахуванням положень ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії цієї ухвали суду закінчується 03 травня 2025 року.

При обранні цього запобіжного заходу слідчим суддею було враховано, що у розпорядженні сторони обвинувачення по даному провадженню зібрано достатньо даних, що свідчили про наявність ознак правопорушення та докази, що їх вчинив підозрюваний ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року обвинуваченому змінено запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Так, при зміні запобіжного заходу судом було враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, не має судимості, тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , міру покарання, яка може йому загрожувати, та ступінь можливості зміни процесуальної поведінки останнього, якщо йому буде обрано інший запобіжних захід та його здатність забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а також імовірну можливість впливу на покази свідка, який являється односельчанином обвинуваченого.

Системний аналіз положень статей 194, 199 КПК України, які регулюють загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу, дають суду підстави вважати, що під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, необхідно перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність продовження строку дії цього запобіжного заходу.

На переконання суду, ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд переконаний, що ймовірна можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду підтверджується перш за все тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується є нетяжким злочином, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі. Тому, на переконання суду, тяжкість покарання, сама по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що імовірний ризик переховування обвинуваченого від суду наразі існує.

Перевіряючи наявність ризику впливу обвинуваченого на свідків, суд ураховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Цей незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинуваченого як на особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення, так і свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження.

На даний час судове слідство у даному кримінальному провадженні тільки розпочато, свідки не допитані.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що наразі ризик незаконного впливу на свідків належним чином обґрунтований та підтверджений.

Суд також враховує, що метою продовження запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, що можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження.

В той же час, суд не може погодитися з доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки сторона обвинувачення не надала підтверджень доводів про можливість продовження обвинуваченим злочинної діяльності, так як суд враховує, що суд не має відомостей про ухилення від виконання процесуальних обов`язків навіть після зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт.

З урахуванням встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому його етапі застосування запобіжного заходу до обвинуваченого є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись 176-178, 181-182, 194, 195, 199, 331 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби на два місяці, тобто до 25 серпня 2025 року включно, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Черкаському районі Черкаської області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття)

-прибувати за кожною вимогою до суду у визначений час;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1