Справа № 296/7828/25
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Житомирській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івниця Андрушівського району, Житомирської області, одруженого з повною вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України у кримінальному провадженні №0000445 від 23.12.2014, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Житомирській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України у кримінальному провадженні №0000445 від 23.12.2014.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000445 від 23.12.2014, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні майор, обіймаючи вищевказану посаду, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, діючи всупереч інтересам України, в період збройного конфлікту, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України - державну зраду, за наступних обставин.

Так, на виконання кримінально протиправного умислу, що полягав у переході на бік ворога у період збройного конфлікту, ОСОБА_5 , отримавши, не пізніше 19 березня 2014 року, в денний час (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), у приміщенні клубу НЦУВКЗ ( АДРЕСА_2 ), пропозицію від невстановлених на даний час представників Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ), щодо проходження військової служби в ЗС РФ, погодився з цією пропозицією. Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_5 , у вказаний період, з власної ініціативи добровільно дав згоду на перехід до лав ЗС РФ чим сприяв військовослужбовцям РФ над встановленням контролю над НЦУВКЗ; пропагував військовослужбовців ЗС України щодо переходу до лав ЗС РФ мотивуючи обіцяними заохоченнями з боку останніх.

Також, продовжуючи реалізацію вищевказаного умислу, ОСОБА_5 , незважаючи на прийняття керівництвом ДКА України, не пізніше 24 березня 2014 року, усного рішення, доведеного до керівництва НЦУВКЗ та його структурних підрозділів, а також підрозділів кадрової політики, в телефонному режимі, про передислокацію НЦУВКЗ та його особового складу до м. Києва, шляхом подачі військовослужбовцями ЗС України рапортів про їх переведення за власним бажанням до установ та філій ДКА України, розміщених на материковій частині України з подальшим їх призначенням на посади, з відповідним рапортом не звернувся.

Таким чином, наприкінці березня 2014 року (більш точного часу у ході досудового розслідування не установлено), ОСОБА_5 зараховано, на умовах окупаційної влади, до списків особового складу «40-го Окремого командно-вимірювального комплексу Військ повітряно-космічної оборони ЗС РФ (в/ч НОМЕР_1 )» (вищевказане найменування було присвоєно незаконно НЦУВКЗ на початку 2015 року), де останній почав проходити військову службу у збройних силах російської федерації, чим завдав шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, державній безпеці України, перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту.

У подальшому, не пізніше 10.07.2019, ОСОБА_5 проходив військову службу у « НОМЕР_2 Окремому науково-вимірювальному пункті ЗС РФ (в/ч НОМЕР_3 )», розташованому у c. Комсомольський Павловського району Алтайського краю російської федерації.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні майор, маючи кримінальний протиправний умисел на ухилення від військової служби, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби - дезертирство, за наступних обставин.

ОСОБА_5 обіймаючи посаду інженера групи автоматизації відділу радіотехнічного ВОС-5311013 Південного центру радіотехнічного спостереження ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дислокувався в АДРЕСА_3 , будучи обізнаним з вище вказаним Наказом від 14.05.2014 № 14-оф, всупереч виконання вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, а також ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою ухилення від військової служби, 30 травня 2014 року не з`явився на службу до ДКА України, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , з відрядження.

За час відсутності у ДКА України, майор ОСОБА_5 , обов`язки військової служби за посадою не виконав, з рапортом про звільнення з військової служби до ДКА України не звертався, перебуваючи поза межами ДКА України правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини, не повідомляв.

У такий спосіб, ОСОБА_5 , будучи повідомлений про необхідність виконання Наказу № 14-оф від 14.05.2014, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув з відрядження на службу до Державного космічного агентства України, з метою ухилення від її проходження з 30.05.2014 до теперішнього часу, чим вчинив дезертирство.

15.07.2025 громадянину України ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, яке, враховуючи перебування підозрюваного на території держави-агресора - РФ, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ч. 8 ст. 135 КПК України, того ж дня опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується роздруківками інформації з офіційного веб-сайту Офісу Генерального прокурора та роздруківками аркушів газети «Ур`ядовий кур`єр».

15.07.2025 підозрюваний ОСОБА_5 був у встановленому ст.ст. 133-137 КПК України порядку належним чином викликаний на 09 год. 00 хв. 16.07.2025, 17.07.2025 та 18.07.2025 для вручення письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, допиту як підозрюваного у кримінальному провадженні, однак у вказаний час не прибув на виклик уповноваженої службової особи - слідчого, тобто не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини свого неприбуття.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_5 у вищевказані дати без поважних причин та неповідомленням про причини неприбуття, 18.07.2025 винесено постанову про оголошення останнього у розшук, в тому числі міжнародний, здійснення якого доручено Бердичівському РВ УСБУ в Житомирській області та сектору міжнародного співробітництва ГУНП в Житомирській області.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними у провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду соціальної мережі «Вконтакті» від 17.06.2024;

- протоколом огляду відкритих інформаційних ресурсів від 11.09.2024;

- висновком експерта №СЕ-19/106-24/13913-ФП від 11.11.2024;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України)

Відповідний ризик стороною обвинувачення обґрунтовується наступним.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким, санкція злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Не виключається можливість переховування ОСОБА_5 від слідства, суду оскільки на даний час він відсутній за місцем проживання та реєстрації.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України)

Наявність відповідного ризику у кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може перешкоджати встановленню істини по справі та продовжити злочинну діяльність.

Незважаючи на те, що, згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але вказані вище обставини вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам.

Під час судового розгляду прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Захисник підозрюваного- адвокат ОСОБА_6 заперечував проти розгляду клопотання без участі підозрюваного та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозра необгрунтована та є не вручено.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого від 18.07.2025 ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, оскільки наявні відомості, що він перебуває за межами України на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором РФ. Підозра оголошена за правилами ст. 276, 277, 278 КПК України про що наявні докази долучені до клопотання.

Отже клопотання розглядається слідчим суддею без участі підозрюваного, проте за участі його захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування 23.12.2014 в ЄРДР внесено відомості за № 0000445 підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України є ОСОБА_5 .

Враховуючи стадію судового розгляду, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення усправі Fox,Campbelland Hartleyv.theUnitedKingdomвід 30.08.1990(заяви№ 12244/86,12245/86;12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, у кримінальному провадженні №0000445 від 23.12.2014 є обґрунтованою в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, про це свідчать в своїй сукупності докази, що долучені до клопотання, а саме:

- протоколом огляду соціальної мережі «Вконтакті» від 17.06.2024;

- протоколом огляду відкритих інформаційних ресурсів від 11.09.2024;

- висновком експерта №СЕ-19/106-24/13913-ФП від 11.11.2024;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя вважає підозру ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, у кримінальному провадженні №0000445 від 23.12.2014 є обґрунтованою в сукупності наданих доказів.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених зокрема п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи є обґрунтованими.

Зокрема, є підтвердженим, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук з 18.07.2024, оскільки перебуває за межами України на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором РФ.

Слідчим суддею в нарадчій кімнаті надано оцінку матеріалам долученим до клопотання, з яких встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не пізніше 10.07.2019, проходив військову службу у « НОМЕР_2 Окремому науково-вимірювальному пункті ЗС РФ (в/ч НОМЕР_3 )», розташованому у c. Комсомольський Павловського району Алтайського краю російської федерації. Крім того, ОСОБА_5 , будучи повідомлений про необхідність виконання Наказу № 14-оф від 14.05.2014, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув з відрядження на службу до Державного космічного агентства України, з метою ухилення від її проходження з 30.05.2014 до теперішнього часу, чим вчинив дезертирство.

ОСОБА_5 , підозрюють у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 1 ст. 111 КК України), за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на 12 до 15 років.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою ( на що також посилався захисник під час розгляду даного клопотання) , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

При цьому, також враховує правову позицію ЄСПЛ викладену в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року є, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес (захист прав потерпілого) який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим оскільки тяжкість покарання значно збільшує ймовірність ризику переховування перебуваючи за межами державного кордону України..

Разом з цим, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 раніше не судимий проте підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, отже відносно нього може бути обраний такий запобіжний захід, як тримання під вартою

Будь-яких обставин, які є перешкодою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

При цьому з врахуванням приписів аб.7,8 ч .4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається, оскільки ОСОБА_5 перебуває в міжнародному розшуку про що свідчить постанова слідчого від 18.07.2025 та підозрюється у вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Керуючись ст.ст.131, 132, 176 178, 182 , 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовільнити.

Обрати відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України у кримінальному провадженні №0000445 від 23.12.2014 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25.07.2025 о 16-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1