№ провадження 1-кп/208/392/25
ВИРОК

Іменем України

26 серпня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0003405 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ніколо-Урюпіно, Красногорського району Московської області рф, громадянина України, освіта вища військова, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, командир інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання капітан, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 404 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу № 182 командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2023, року, капітана ОСОБА_6 призначено на посаду командира інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону вказаної військової частини.

Згідно наказу № 343 командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2023 року, майора ОСОБА_9 призначено на посаду заступником командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення вказаної військової частини.

Таким чином, майор Паєвський по відношенню до капітана Ротт, є прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній є підлеглим майора Паєвського.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, капітан Ротт відповідно до вимог Статутів ЗСУ зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків.

Військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

Опір, це дії винної особи, пов`язані з перешкодою начальникові або іншій особі виконувати обов`язки військової служби, покладені на неї, і спрямовані на те, щоб не дати цим особам можливості діяти у певній ситуації згідно із законом.

Діючи в порушення вимог вищевказаного законодавства, капітан Ротт усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, порушуючи військову дисципліну вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

О 20.40 годині 31.05.2024 року, капітан Ротт знаходячись у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 - АДРЕСА_2 , перебуваючи у подвір`ї житлового будинку по АДРЕСА_3 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, одержав від заступника командира A 4007 майора Паєвського, усний наказ про необхідність обстеження на стан сп`яніння та зауваження про перебування його на службі у стані алкогольного сп`яніння

Діючи в порушення Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статутів ЗСУ, капітан Ротт діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, застосував опір по відношенню до начальника - майора Паєвського, який виразився у тому, що будучи невдоволеним виконанням частини обов`язків з військової служби своїм прямим начальником, погрожуючі фізичною розправою, нецензурною лайкою та вбивством начальникові, Ротт взяв ввірений йому для службового користування 5,45 мм автомат Калашникова «АК-74» № НОМЕР_3 , із приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, в положення одиночної стрільби, дослав патрон у патронник, привів ввірений йому для службового користування автомат у бойову готовність та здійснив два постріли в підлогу біля майора Паєвського.

Продовжуючи свої злочинні дії, висловлюючи нецензурною лайкою на адресу майора Паєвського, Ротт здійснив два пострілу у гору, після чого викрикуючи погрози, вибіг на город, здійснив один постріл у гору, продовжуючи вимагати від майора Паєвського покинути подвір`я.

Через деякий час, капітан ОСОБА_10 повернувся з огороду у подвір`я, періодично направляв зброю на майора Паєвського, та погрожуючи вбивством здійснив два пострілу у ліву та праву сторону від себе.

Своїми протиправними діями капітан Ротт відкрито та зухвало втрутився у службову діяльність заступника командира 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора Паєвського з підтримання військового порядку, військової дисципліни у військовій частині НОМЕР_1 , і та намагався протиправно припинити її.

Дії капітана Ротт кваліфіковані за ч.4 ст. 404 КК України як опір начальникові із застосуванням зброї, вчинений в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений пояснив суду, що з ОСОБА_9 раніше знайомий, разом неодноразово виконували бойові завдання, і до потерпілого він відноситься виключно з повагою. Місце, дата та час події, вказані в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

31.05.2024 року, він та підпорядкований йому взвод, прийшли з бойового завдання. Знаходились на подвір`ї житлового будинку, де було їх розташування. Після виконання завдання, знаходячись на відпочинку, він вжив алкогольні напої. Майор ОСОБА_11 здійснюючи чергову перевірку, заїхав на подвір`я, виявив факт його перебування у сп`янінні, та наказав їхати на огляд. Він пояснив потерпілому, що не заперечує факт перебування у стані сп`яніння. Запропонував виплатити з заробітної плати відповідний штраф, але ОСОБА_11 йому відмовив і наполягав на медичному огляді.

Наказ начальника він виконати відмовився. У нього в руках знаходилась його зброя - автомат АК, і він направляв зброю на Паєвського, здійснив кілька пострілів в землю та догори. Мету своїх дій пояснити не може. Він повністю визнає свою вину, засуджує свою поведінку і щиро кається у скоєному. Йому соромно за вчинене. Готовий нести покарання. Має бажання знов стати на захист України.

Враховуючи клопотання обвинуваченого про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та визначеного обсягу доказів на їх підтвердження, керуючись законом, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності і взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 404 КК України, як вчинення опору начальникові з застосуванням зброї, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини та щире каяття.

Перелік обставин які пом`якшують покарання, визначений статтею 66 КК України, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті.

Статус військовослужбовця, тобто особи яка захищає незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, особи яка брала безпосередню участь в бойових діях пов`язаних з військовою агресією проти України, безперечно є обставиною яка викликає повагу в суспільстві.

Капітан Ротт раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби.

Зазначені обставини, визнаються судом як окремі, пом`якшуючі покарання обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» та у справі «Фрізен проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним»

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи»

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при його призначенні.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, який відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, раніше не судимий, враховує обставини які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, роль якої як мети покарання є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Санкція ч.4 ст. 404 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 12 років.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення та захисту, відсутність належних підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, суд вважає, що подальше перевиховання і виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі, міру якого визначити в мінімально встановленій санкції.

На думку суду, призначення обвинуваченому такої міри покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого його виправлення і попередження вчиненням нового злочину.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 404 КК України та призначити йому покарання 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_6 покарання, рахувати з 23.10.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи у сумі 6 058,24 гривень.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити тримання під вартою.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1