Справа № 276/2363/24
Провадження № 1-кп/293/98/2025
УХВАЛА

29 травня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000034 від 06.03.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України.

07.05.2025 законний представник потерпілого ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 подав заяву про відвід групи прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 Володарськ-Волинського відділу Коростишівської окружної прокуратури від участі у кримінальному провадженні № 0000034.

В судовому засіданні законний представник потерпілого підтримав заяву про відвід групи прокурорів.

Заява про відвід групи прокурорів мотивована тим, що 05.03.2024 ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області начальник СДВП капітан поліції ОСОБА_10 прийняла та зареєструвала заяву громадянки ОСОБА_11 про скоєнекримінальне правопорушення.За вказаним кримінальним правопорушенням, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000034 від 06 березня 2024 року, яке перебуває на розгляді у Черняхівському районному суді Житомирської області. Потерпілим у кримінальному провадженні є неповнолітній ОСОБА_6 .

Зазначає, що зазначена ним група прокурорів на чолі із прокурором ОСОБА_3 проводили досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000034.

Законний представник потерпілого пояснює, що протягом розслідування, намагався оскаржити протиправні дії групи прокурорів на чолі із прокурором ОСОБА_3 , але з усіх інстанцій йому повідомляли, що не мають право втручатись поки триває досудове кримінальне провадження.

Законний представник потерпілого доводить, що обвинувальний акт містить спотворене посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, що вважає ознакою фальсифікації.

Окрім того вказує, що прокурор під час досудового розслідування відмовляв, у приєднанні доказів, залучанні свідка, що ставить під сумнів всебічний розгляд обставин кримінальної справи, що порушує його права згідно з ст. 56 КПКУ та права неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 на всебічне повне і неупереджене розслідування.

Серед іншого вказав, що події та обставини вчинення кримінального правопорушення мають ознаки іншої кримінального правопорушення, а саме кваліфікацію за ст. 296 КК України.

Проте зважаючи на дії прокурора під час досудового розслідування, що полягають у неправомірній відмові у клопотаннях представника потерпілого, прокурор тим самим спростував ознаки важчої кваліфікації обвинуваченого, чим сприяв пом`якшенню відповідальності останнього.

За таких обставин уважає прокурора упередженим по відношенню до потерпілого та таким, що підягає відводу відповідно до ст. 77 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти заяви про відвід, мотивуючи тим, що незгода сторони кримінального провадження із процесуальними рішеннями прокурора не є підставою для відводу.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зміст заяви про відвід прокурора, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Окрім того, ч. 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Положення ст. 77 КПК України визначають перелік підстав, що виключають участь прокурора в кримінальному провадженні.

Так, згідно вимог вказаної статті прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Згідно з Керівними принципами ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, п. 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування та в судовому провадженні (ст. 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Враховуючи доводи законного представника потерпілого, викладені в заяві про відвід, ним визначено правову підставу для відводу прокурору, наведенув п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, - існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

При цьому, суд зазначає, що норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Білуха проти України», особиста безсторонність та неупередженість особи, яка виконує функції держави, презумується, поки не надано доказів протилежного. Доказами протилежного є переконливі факти порушення безсторонності, тобто факти, які дають підстави для обґрунтованого побоювання прийняття упередженого рішення.

Отже, обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Однак, в поданій заяві не зазначено фактів прояву прокурором на досудовому розслідуванні, поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі та доказів на підтвердження відповідних обставин.

Судом встановлено, що підставою для звернення з цією заявою стало посилання законного представника потерпілого на здійснення прокурором досудового розслідування упереджено та не об`єктивно, що полягало на думку заявника у необ"єктивному розслідування даного кримінального правопорушення, що порушує права неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 на всебічне повне і неупереджене розслідування, як того вимагають положення КПК України.

Проте, доводи законного представника потерпілого щодо упередженого ставлення групи прокурорі до потерпілого заявником наледними та допустими доказаи не доведено.

Такі доводи сторони потерпілого ґрунтуються лише на припущеннях.

Суд зазначає, що незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями (рішеннями) чи бездіяльністю прокурора за умови відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про його упередженість до будь-якого зі сторін провадження, не є підставою для його відводу.

Водночас, слід зауважити, що позиція під час здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні не може вважатися упередженістю та, відповідно, слугувати підставою для його відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями прокурора, визначеними ст. 36 КПК України, а законність процесуальних дій (бездіяльності) прокурора, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Суд також ураховує, що жодних доказів упередженості прокурорів чи їх зацікавленості у результатах розгляду даної справи потерпілою стороною не надано, а відтак, доводи заяви про відвід є голослівними, тому не можуть братися до уваги при оцінці наявності чи відсутності обставин упередженості прокурорів.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи або об`єктивну неможливість його участі в цьому провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак, тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для суду, який розглядає заяву про відвід.

Крум того суд звертає увагу, що нормами КПК України не передбачено відводу саме групі прокурорів.

Разом з тим, суд не досліджує докази, про які заявляв законний представник потерпілого, оскільки вказані докази зібрані на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення і мають надаватись на дослідження саме прокурором на відповідній стадії судового розгляду, а оцінка таким доказам надаватись в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення у даній спаврі.

За наведених обставин, на переконання суду, заявлений відвід ґрунтується лише на оціночних судженнях та не містить об`єктивно підтверджених відомостей про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості або особистій заінтересованості, тоді як сама по собі незгода учасників провадження з процесуальними діями прокурора не є підставою для відводу.

Керуючись ст.ст.76,77, 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви законного представника потерпілого ОСОБА_4 від 07.05.2025 за № 2499 про відвід прокурора відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали оголошений: 02.06.2025 об 15:00 год.

Суддя ОСОБА_13