Справа № 344/8784/25
Провадження № 11-сс/4808/224/25
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю заявника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що заява ОСОБА_7 не містить відомостей про суспільно небезпечні винні діяння, які можуть бути кваліфіковані як кримінальні правопорушення, передбачені особливою частиною КК України та підлягають внесенню до ЄРДР.

Заявник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою передати на новий розгляд його скаргу.

Вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні його скарги на дії Державного бюро розслідувань, якими порушено його права людини та законні інтереси. Зазначає, що під час судового засідання представник ДБР не навів належних і достатніх доказів правомірності проти початку досудового розслідування.

Також заявник посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема, принципів змагальності, гласності та рівності сторін у процесі.

Крім того, ОСОБА_7 звертає увагу на неналежну поведінку судді ОСОБА_1 під час судового розгляду, зокрема, на його пасивність, фактичну відсутність реагування на порушення, допущені суддею ОСОБА_8 у попередній справі, та на відсутність вжиття заходів з відновлення порушених прав скаржника.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе прийняти судове рішення за відсутності прокурора.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Так, оскаржену ухвалу слідчого судді винесено 03 червня 2025 року, строк для подання апеляційної скарги, згідно з ч. 2 ст. 395 КПК України, триває до 09 червня 2025 року включно, оскільки останній день припадає на вихідний.

Таким чином, строки оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_7 дотримано.

Під час апеляційного розгляду:

- заявник ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

ОСОБА_7 вважає, що уповноважена особа зобов`язана внести відомості про кримінальні правопорушення за її заявою від 04 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а допущена бездіяльність є незаконною.

Перевіривши доводи апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії уповноваженої особи слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань (з дислокацією у м. Івано-Франківськ) в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. пп. 4, 5 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Ця вимога передбачена і п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Склад кримінального правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а не із повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Дійсно, повноваження особи, яка вносить відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, проведення перевірки обставин, оскільки вони здійснюються в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Проте, відповідна уповноважена особа, ознайомившись зі змістом заяви чи повідомлення, має встановити обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, які вносяться до реєстру.

В межах оскарження такої бездіяльності слідчий суддя повинен перевірити не тільки факти звернення до органу досудового розслідування, отримання цим органом відповідної заяви та вчинення бездіяльності, а також з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач чи прокурор дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Завдання слідчого судді при вирішенні таких скарг не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду скарги ОСОБА_7 з`ясовано, що він 02 квітня 2025 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань із повідомленням про кримінальне правопорушення (а.п. 3-4). В своєму повідомленні просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з ст. 214 КПК України та розпочати досудове розслідування.

Також 08 квітня 2025 ОСОБА_7 направив на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові повідомлення про вчинення злочину (а.п. 13-15), яке містить відомості про можливе умисне за попередньою змовою групи осіб знищення технічного запису судового засідання у справі № 352/928/22 від 23 листопада 2023 року з тією метою, щоб він не був використаний як доказ для дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_9 , а також з можливих інших мотивів, що може бути кваліфіковано як несанкціоноване втручання в автоматизовану систему документообігу суду і підсистеми «Електронний суд».

Згідно з листа старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_10 від 19 травня 2025 року (а.п. 7) вбачається, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває скарга ОСОБА_7 на невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 02 квітня 2025. Повідомляє, що заява ОСОБА_7 від 02 квітня 2025 не надходила на адресу органу досудового розслідування. Разом з тим, П?ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) ТУ ДБР у м. Львові розглядалась заява ОСОБА_7 від 08 квітня 2025, яка є аналогічною за змістом до тієї, що міститься в матеріалах судової справи (копія заяви додається). За результатами розгляду заяви ОСОБА_7 останньому надано відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР листом 191713кп-25/л/12-51-32604/25 від 22.04.2025 (копія листа додається). Заперечує проти задоволення скарги ОСОБА_7 , оскільки останнім не наведено будь-яких доказів того, що в ЄСІТС здійснювалось будь-яке втручання, натомість, як вбачається з матеріалів заяви, запис судового засідання від 23 листопада 2023 року втрачений внаслідок технічного збою та відновленню не підлягає. Відсутність технічного запису судового засідання може бути підставою для скасування судового рішення, однак, не свідчить про вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, відповідно до п. 53 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Технічний запис судового засідання засобами підсистеми ЄСТС автоматично зберігається у централізованому файловому сховищі. Таким чином, враховуючи те, що адміністратором ЄСТС є визначене ДСА України державне підприємство, що належить до сфери її управління, посадові особи якого не входять до кола суб?єктів, досудове розслідування щодо яких здійснюють слідчі Державного бюро розслідувань. Водночас, причетність судді до видалення технічного запису судового засідання із ЄСІТС є лише припущенням заявника.

Так, згідно копією листа керівника П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 від 22 квітня 2025 року (а.п. 20-21) вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Львові, розглянуто заяву ОСОБА_7 про можливі неправомірні дії судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, секретаря судових засідань та службових осіб ДП «Інформаційні судові системи», а також з інших питань (вх. №19171зкп-25/л від 10.04.2025). Роз`яснено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції. Системний аналіз вказаних положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять конкретні та достатні відомості про кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_7 у своїй заяві вказує на можливі незаконні дії судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, секретаря судових засідань та службових осіб ДП «Інформаційні судові системи», однак у заяві не наведено достатніх відомостей про обставини, які б свідчили про конкретні факти вчинення вказаними особами кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України.

Таким чином, з наданих ОСОБА_7 відомостей, підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 114 КПК України не вбачається.

З огляду на зміст заяви (повідомлення) ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає, що, наявні в матеріалах перевірки за результатами розгляду звернення ОСОБА_7 документи спростовують доводи заявника.

Таким чином, отримавши заяву (повідомлення) ОСОБА_7 , з її змісту уповноважена особа об`єктивно не встановила обставин, які б вказували на вчинення ймовірних кримінальних правопорушень, діянь, за які відповідальність передбачена КК України, що дозволило б внести необхідні дані до ЄРДР для подальшого проведення досудового розслідування.

Виконання завдань кримінального провадження може здійснюватись лише із застосуванням та дотриманням належної правової процедури, а відомості, які зазначені у заяві про кримінальне правопорушення, по суті визначають межі досудового розслідування.

Тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою (повідомленням) ОСОБА_7 та правильність рішення слідчого судді в частині, що оскаржується.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 376, 370, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5