Справа № 314/4652/24
Провадження № 1-в/314/11/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 м.Вільнянськ

Колегія суддів Вільнянського районного суду Запорізької області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 13.02.2002 Апеляційним судом м. Києва за ст. 93 п. ж,з,і КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 23.05.2002 вирок Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2002 залишено без змін, ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14.06.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.06.2001 по 23.05.2002 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі,

про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Засуджений та його захисник, у судовому засіданні підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити.

Представник установи у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 з 23.02.2024 і по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)». На виробництві установи працевлаштований не був, жодного разу не залучався до робіт з благоустрою. Протягом часу відбування покарання має три заохочення та десять стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України).

Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання (ч. 5 ст. 82 КК України).

Відповідно до ч. 3 Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023, адміністрація установи після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року №847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269, та висновок щодо ступеня виправлення засудженого, форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки.

Згідно з положеннями п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 13.02.2002 Апеляційним судом м. Києва за ст. 93 п. ж,з,і КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 23.05.2002 вирок Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2002 залишено без змін, ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14.06.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.06.2001 по 23.05.2002 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили: 13.02.2002 року.

Початок строку: 07.06.2001 року, кінець строку: довічне позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 з 27.06.2001 року перебував у Київському слідчому ізоляторі, де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 24.09.2004 року відбував покарання в Соколівській виправній колонії (№ 47), характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягненьзаохочень не мав.

З 27.11.2008 року перебував у Львівському слідчому ізоляторі, де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 05.12.2008 року відбував покарання в Соколівській виправній колонії (№47) де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 27.03.2012 року перебував у Львівському слідчому ізоляторі, де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 08.01.2014 року відбував покарання в Криворізькій установі виконання покарань (№ 3) де характеризувався наступним чином: отримав 4 заохочення, допускав порушення режиму тримання, за що мав 9 стягнень.

З 04.08.2023 року відбував покарання в Дніпровській установі виконання покарань (№4), де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 21.08.2023 року відбував покарання в Криворізькій установі виконання покарань (№ 3), де характеризувався наступним чином: заохочень не мав, допускав порушення режиму тримання, за що мав 1 стягнення.

З 23.02.2024 року відбуває покарання у державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» в секторі максимального рівня безпеки. За період відбування покарання характеризується посередньо, правил поведінки та розкладу дня дотримується виключно під контролем з боку адміністрації установи. Заохочень та стягнень не має. До дисциплінарної відповідальності правами начальника усинови не притягувався. У відношенні до представників адміністрації установи грубість не проявляє але може бути агресивним. Постійно намагається відстоювати свою точку зору але як правило вона не є вірною та суперечить вимогам КВК України та правилам внутрішнього розпорядку установи.

Обов`язки засудженого виконує під пильним контролем з боку персоналу установи.

Правила пожежної безпеки не порушує.

Соціально-корисні зв`язки з рідними не підтримує, телефонує знайомим.

Зі слів засудженого рідні та близькі йому люди є, але він з ними зв`язок не підтримує, так як вони проти.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Стосунки підтримує із співкамерниками.

Вимоги санітарно-гігієнічних норм дотримується не завжди.

Згідно ст. 118 КВК України не залучався до без оплатної праці та до робіт з благоустрою колоній, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством у зв`язку з небажанням.

На виробництві установи не працевлаштований, бажання не виявляв, хоча установа може йому надати можливість по працевлаштуванню.

До виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди адекватно, може вступити в суперечку, бувають прояви агресії.

На профілактичному обліку установи перебуває як особа, що схильна до членоушкодження.

На заходи виховного характеру реагує не завжди.

Провину у скоєному злочині не визнає.

На час складання характеристики «Єдиний державний реєстр засуджених» не працював, оцінку ступеня виправлення складено про рівень ймовірної небезпеки для суспільства - середній.

У матеріалах провадження наявний висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , у якому зазначено, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Загальна кількість балів засудженого становить 37.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, упродовж часу перебування в умовах ізоляції від суспільства, засуджений не прагнув досягнути виправлення, тобто відсутні підстави для заміни ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України.

На підставі ст.82 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 06.05.2025.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

06.05.2025