У Х В А Л А

22 липня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, стосовно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Абовян, Вірменія, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні трьох дітей, непрацюючий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , стосовно якого розглядається обвинувальний акт в суді, з обвинуваченням за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України, раніше не судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0000357 від 30 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

У С Т А Н О В И В:

на розгляд слідчого судді надійшло клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не виїжджати за межі м. Біла Церква Київської області, на території якого він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- здати свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну.

Вказане клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному видобуванні корисних копалин місцевого значення у великому розмірі, тобто вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

За версією слідства, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлені дату та час, однак не пізніше серпня 2023 року, у ОСОБА_4 як орендаря нежитлових приміщень, які знаходяться поряд із земельними ділянками з кадастровими номерами :03:011:0027, :03:011:0026, з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості», які розташовані в с. Піщана Білоцерківського району Київської області та на праві приватної власності належали ОСОБА_8 , виник умисел на незаконне видобування корисних копалин з метою подальшого їх продажу.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне видобування корисних копалин, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи спеціального дозволу на користування надрами, в порушення вимог ст. 4, 13, 14, 15, 16, 18, 19 Кодексу України про надра, якими передбачено, що надра надаються у користування фізичним та юридичним особам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування надрами для видобування корисних копалин, у період часу з серпня 2023 року по 18 жовтня 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою спеціальної техніки, а саме: гусеничного екскаватора оранжевого кольору без найменування та державних номерних знаків, на кузові якого на металевій табличці міститься напис «ТУ », на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:011:0027, :03:011:0026, що розташовані в адміністративних межах Білоцерківської міської територіальної громади Київської області, які перебували у власності ОСОБА_8 , здійснив незаконне видобування корисної копалини - природного некарбонатного середньозернистого піску, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин місцевого значення, загальним об`ємом 405,082 куб м., вартістю 233 610,79 грн., що згідно з приміткою до статті 240 Кримінального кодексу України є великим розміром, оскільки у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 відповідно до Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів від 15 вересня 2022 року № 366, завдав збитків навколишньому природному середовищу у сумі 444 577,50 грн.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, серед яких:

- протокол про результати візуального спостереження за місцем від 05 жовтня 2023 року;

- протокол про результати НС(Р)Д «спостереження за особою» від 28 листопада 2023 року;

- протокол про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29 листопада 2023 року;

- протокол про результати аудіо- та відеоконтролю місця (за особою) від 29 листопада 2023 року;

- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 19 жовтня 2023 року;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протокол огляду земельних ділянок з кадастровими номерами :03:011:0027, :03:011:0026; ?03:008:0007; ?03:008:0008;

- висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 26491/23-24 від 27 березня 2024 року;

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 1734/25 від 23 червня 2025 року; розрахунок, проведений Державної екологічної інспекції Столичного округу.

Прокурор стверджує, що є підстави вважати, що зараз існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти спроби:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, прокурор мотивував, посилаючись на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 (позбавлення волі); відсутність у нього тісних соціальних зв`язків, постійного місця проживання (місце реєстрації та фактичного місця проживання не збігаються), а також відсутність у нього будь-якого нерухомого майна.

Ризик незаконного впливу на свідків, прокурор мотивував, посилаючись на наявність у ОСОБА_4 мети ухилитися від покарання та можливості здійснювати такий вплив шляхом умовляння, підкупу чи погроз.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, прокурор мотивував, посилаючись на наявність у ОСОБА_4 передумов для протиправних дій, оскільки в останнього немає постійного джерела доходів, він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та стосовно нього в суді розглядається обвинувальний акт, з обвинуваченням за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України.

Прокурор вважає, що для досягнення мети попередження вищезазначених ризиків та забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, до останнього слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за підстав та обставин викладених у ньому. Додатково зазначав, що підозра ОСОБА_4 вручалась під відеозапис, про що наданий рапорт. Своєю чергою, на стадії обрання запобіжного заходу слідчий суддя не може вирішувати допустимість доказів, оскільки суб`єктом оцінки доказів є суд.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив проти обрання йому запобіжного заходу, надавати будь-які пояснення відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Він посилався на те, що до клопотання не додано допустимих доказів підозри ОСОБА_4 . Зокрема, протоколи НС(Р)Д є недопустимими, оскільки у матеріалах справи відсутні ухвали, які надавали дозвіл на їх проведення. Своєю чергою, протоколи допиту свідків не є доказом, оскільки суд має безпосередньо сприймати їх показання. Довідка про розрахунок збитків не має доказового значення, вона має попередній характер.

Крім цього, захисник стверджував, що названі прокурором ризики відсутні, оскільки не доведені документально. Підозрюваний має місце проживання, не ухиляється від слідства, співпрацює зі слідством, наміру покидати територію України не має. Крім цього, свідки вже допитані, докази тиску на них відсутні, а ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не підтверджений доказами (посилання на кримінальне провадження без вироку не може вважатися достатнім доказом, що підозрюваний вчинятиме кримінальні правопорушення).

Разом з цим, ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, оскільки прокурором не додані докази вручення останньому повідомлення про підозру.

Слідчий суддя заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали з кримінального провадження, дійшла висновку про відсутність необхідності обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, слідчий суддя, під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний перевірити наявність в особи процесуального статусу підозрюваного; обґрунтованість пред`явленої підозри; наявність підстав вважати, що підозрюваний може вчинити одну з дій, передбачених ст. 177 КПК України і на яку посилається прокурор; недостатність більш м`яких запобіжних заходів, для попередження однієї з дій, передбачених ст. 177 КПК України та врахувати, обставини, перелік яких міститься в ст. 178 КПК України.

Отож, для початку слідчий суддя визначається, чи набув ОСОБА_4 процесуальний статус підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлень визначений в главі 11 КПК України (ст. 133-143 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, доказом вручення повідомлення про підозру є розпис особи про її отримання, відеозапис її вручення, будь-які інші дані, які підтверджують факт її вручення особі або ознайомлення з її змістом.

Слідчим суддею установлено, що повідомлення про підозру вручене ОСОБА_4 під відеозапис, оскільки той розпис про її отримання ставити відмовився, що підтверджується рапортом старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_13 від 16 липня 2025 року.

Отже, з цієї дати, ОСОБА_4 набув процесуального статусу підозрюваного.

Отож, в цій частині слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту.

Далі, слідчий суддя вирішує, чи є обґрунтованою пред`явлена ОСОБА_4 підозра.

У КПК України не міститься визначення обґрунтованої підозри.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отож, для вирішення питання про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини визначив фактичний і юридичний критерії обґрунтованості підозри.

За першим з них, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32).

За другим, окрім фактичної сторони, існування «обґрунтованої підозри» у значенні статті 5 § 1 (c) вимагає, щоб факти, на які посилається, можна було розумно вважати такими, що підпадають під один із розділів, що описують злочинну поведінку в Кримінальному кодексі (див. рішення у справі «Влох проти Польщі» (Wloch v. Poland) від 19 жовтня 2000 року, п.109).

Слідчий суддя, вважає, що за фактичним критерієм, вручена ОСОБА_4 підозра відповідає стандарту «обґрунтованої підозри» що підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями матеріалів з кримінального провадження, серед яких:

- протокол про результати візуального спостереження за місцем від 05 жовтня 2023 року;

- протокол про результати НС(Р)Д «спостереження за особою» від 28 листопада 2023 року;

- протокол про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29 листопада 2023 року;

- протокол про результати аудіо- та відеоконтролю місця (за особою) від 29 листопада 2023 року;

- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 19 жовтня 2023 року;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протокол огляду земельних ділянок з кадастровими номерами :03:011:0027, :03:011:0026; ?03:008:0007; ?03:008:0008;

- висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 26491/23-24 від 27 березня 2024 року;

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 1734/25 від 23 червня 2025 року; розрахунок, проведений Державної екологічної інспекції Столичного округу.

Слідчий суддя вважає, що описані в підозрі обставини та досліджені матеріали з кримінального провадження, підтверджують версію досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному видобуванні корисних копалин місцевого значення у великому розмірі, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, за обставин викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що така кваліфікація ґрунтується на вимогах КК України, оскільки обставини зазначені в підозрі об`єктивно вказують на усі ознаки вищевказаних кримінальних правопорушень.

Отож, слідчому судді доведена обґрунтованість врученої ОСОБА_4 підозри, за фактичним та юридичним критеріями.

Варто зауважити, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (стаття 198 КПК України).

Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про те, що підозра ОСОБА_4 ґрунтується на недопустимих доказах, оскільки на стадії обрання запобіжного заходу слідчий суддя не може вирішувати допустимість доказів, оскільки суб`єктом оцінки доказів є суд.

Водночас, наявність лише обґрунтованої підозри не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду, клопотання слідчий суддя повинен встановити актуальні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слід додати, що той чи інший ризик буде вважатися наявним за умови встановлення ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Процесуальний закон не вимагає наведення доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, проте, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності цього.

Слідчий суддя має врахувати як відомості про особу підозрюваного, так і індивідуальні особливості кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі долучених сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі юридично значимі обставини, перелік яких наведений у ст. 178 КПК України:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

- майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

- наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

- дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні прокурор стверджував, що без застосування запобіжного заходу існує ризик, що ОСОБА_4 вчинятиме спроби переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Отже, ризик переховування підозрюваного від суду оцінюється на основі ступеня тяжкості можливого покарання, даних про особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки за місцем проживання.

У ході розгляду, слідчим суддею з`ясовано, що ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим загрожує покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 одружений, має на утриманні трьох дітей, непрацюючий, раніше не судимий, процесуальних обов`язків, у ході кримінального провадження не порушував.

Отож, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , яке, у разі визнання його винуватим, може бути призначене у виді, як штрафу, так і позбавлення волі, наявність у нього соціальних зв`язків (сім`ї, трьох дітей), місця проживання, слідчий суддя дійшла висновку про відсутність ризику, що він вчинятиме спроби переховування від органу досудового розслідування чи/або суду.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що самої лише тяжкості підозри недостатньо, для обґрунтування ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків. Для встановлення цих ризиків необхідне доведення і інших обставин, які можуть підтвердити його існування.

Отож, оскільки сторона обвинувачення на обґрунтування ризику впливу на свідків посилалася лише на тяжкість підозри, слідчий суддя відхиляє цей ризик.

Своєю чергою, слідчий суддя зазначає, що про ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення встановлюється на основі його репутації, наявність місця проживання, роботи тощо.

На думку слідчого судді, відомі дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, свідчать про відсутність підстав для твердження, що він вчинить інше кримінальне правопорушення.

Отже, слідчому судді доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак, не доведена наявність ризиків на які вказує прокурор.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя зазначає, що вказане положення закону орієнтоване на те, щоб не допустити настання ризиків, визначених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, з вищевказаною метою, оскільки прокурором доведені обставини, передбачені пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, суд в обранні запобіжного заходу підозрюваного ОСОБА_4 відмовляє і зобов`язує його прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого, слідчого судді або суду.

Отже, керуючись ст. 177, 178, 179, 194, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, стосовно ОСОБА_4 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого, слідчого судді або суду.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 28 липня 2025 року о 08:30 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_14