Справа № 357/2073/18
У Х В А Л А

09.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у місті Біла Церква Київської області об`єднаного кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003920 від 26.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 увчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч.2 ст. 307 КК України та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2023 за № 0004186, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 4 ст. 321 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_11 ,

захисник - адвокат ОСОБА_12 ,

захисник - адвокат ОСОБА_13 ,

захисник - адвокат ОСОБА_14 ,

захисник - адвокат ОСОБА_15 ,

обвинувачена ОСОБА_3

обвинувачена ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

обвинувачена ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_9 ,

обвинувачена ОСОБА_10 ,

у с т а н о в и в:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003920 від 26.07.2017 та №0004186 від 01.09.2023 відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 4 ст. 321 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_11 заявлено клопотання про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло відносно обвинуваченої ОСОБА_10 строком на 2 місяці та клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які були покладені на них судом, строком на 2 місяці в зв`язку з тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу.

Клопотання мотивовані тим, що обвинувачена ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, вчинені особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 19 червня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів строком до 16.08.2024 року та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень, який в подальшому продовжено ухвалами слідчих суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, востаннє 13.03.2025 року строком до 11.05.2025 року включно. Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, є наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрювану, зокрема, у разі доведення її винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних несприятливих наслідків може спонукати обвинувачену ОСОБА_6 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану, у зв`язку з чим на даний час відсутній належний контролю за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій, що посилює можливий рівень судової репресії. Також, у останньої відсутні сталі соціальні зв`язки на території місті Біла Церква, а ті що наявні не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачена ОСОБА_6 знаючи дані свідків, які вказують на причетність її до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_6 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - (перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки на даний час джерело, звідки обвинувачена ОСОБА_6 отримувала наркотичний засіб - метадон (фенадон), та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), які в подальшому збувала, усі джерела збуту не встановлено, тому ОСОБА_6 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела надходження та каналів збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що обвинувачена ОСОБА_6 , вже вчиняла подібні кримінальні правопорушення пов`язані зі збутом наркотичних засобів, за що була засуджена до показання у виді позбавлення волі строком на 5 років, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, під час якого продовжує вчиняти тяжкі та особливо тяжкі аналогічні злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років.

Враховуючи відсутність будь - яких джерел доходів у ОСОБА_6 , небажання докладати зусиль до законного пошуку доходів та ставати на шлях виправлення, відсутність будь - яких моральних принципів, які дозволяють їй залучити до вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів малолітню особу, а тому існує ризик продовжити вчиняти аналогічні злочини.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що ОСОБА_6 вчинила тяжкі та особливо тяжкі злочини, є всі підстави вважати, що орган обвинувачення не в змозі запобігти вчиненню вищенаведеним ризикам при застосуванні до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів.

ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 19 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів строком до 16.08.2024 року та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605600 гривень, який в подальшому продовжено ухвалами слідчих суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, востаннє 13.03.2025 року строком до 11.05.2025 року включно. Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, є наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати обвинуваченого ОСОБА_7 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану, у зв`язку з чим на даний час відсутній належний контролю за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій, що посилює можливий рівень судової репресії. Також, у останнього відсутні сталі соціальні зв`язки, а ті що наявні не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 знаючи дані свідків, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_7 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - (перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки на даний час джерело, звідки обвиунвачений ОСОБА_7 разом з іншими фігурантами отримував наркотичний засіб - метадон (фенадон), та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), які в подальшому збували, не встановлено, також не встановлено усі мережа збуту заборонених речовин тому ОСОБА_7 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела надходження та каналів збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що у обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутні будь - які джерела доходів, останній не бажає докладати зусиль до законного пошуку джерел доходів, а також відсутні будь - які моральні принципи, про що свідчить характер та спосіб вчинення даного злочину, тому наявний ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів неповнолітніх осіб, а тому існує ризик продовжити вчиняти аналогічні злочини.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що ОСОБА_7 вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини, є всі підстави вважати, що орган обвинувачення не в змозі запобігти вчиненню вищенаведеним ризикам при застосуванні до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

ОСОБА_9 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненого організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КВ України та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 19 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів строком до 16.08.2024 року та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваний обов`язків у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 605600 гривень, який в подальшому продовжено ухвалами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, востаннє 13.03.2025 року строком до 11.05.2025 року включно. Враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, є наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, а які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі троком до дванадцяти років з конфіскацією майна. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати обвинуваченого ОСОБА_9 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану, у зв`язку з чим на даний час відсутній належний контроль за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій, що посилює можливий рівень судової репресії. Також, у останньої відсутні сталі соціальні зв`язки , а ті що наявні не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_9 знаючи дані свідків, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_9 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченого законом відповідальності.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки на даний час джерело звідки обвинувачений ОСОБА_9 разом з іншими фігурантами отримував наркотичний засіб - метадон (фенадон), та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), які в подальшому збували, не встановлено, також не встановлено усі мережі збуту заборонених речовин тому ОСОБА_9 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела надходження та каналів збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що у обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутні будь - які джерела доходів, останній не бажає докладати зусиль до законного пошуку джерел доходів, а також відсутні будь - які моральні принципи, які дозволяють йому залучити до вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів неповнолітніх осіб, а тому існує ризик продовжити вчиняти аналогічні злочини.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що ОСОБА_9 вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини, є всі підстави вважати, що орган обвинувачення не в змозі запобігти вчиненню вищенаведеним ризикам при застосуванні до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

ОСОБА_8 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 19 червня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів строком до 16.08.2024 року та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605600 гривень, який в подальшому продовжено ухвалами слідчих суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, востаннє 13.03.2025 року строком до 11.05.2025 року включно. Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, є наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрювану, зокрема, у разі доведення її винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрювану ОСОБА_8 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану, у зв`язку з чим на даний час відсутній належний контролю за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій, що посилює можливий рівень судової репресії. Також, у останньої відсутні сталі соціальні зв`язки, а ті що наявні не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачена ОСОБА_8 знаючи дані свідків, які вказують на причетність її до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_8 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - (перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки на даний час джерело, звідки обвинувачена ОСОБА_8 разом з іншими фігурантами отримувала наркотичний засіб - метадон (фенадон), та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), які в подальшому збували, не встановлено, також не встановлено усі мережі збуту заборонених речовин тому ОСОБА_8 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела надходження та каналів збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що у обвинуваченої ОСОБА_8 , відсутні будь - які джерела доходів, остання не бажає докладати зусиль до законного пошуку джерел доходів, а також відсутні будь - які моральні принципи, які дозволяють їй залучити до вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів неповнолітню доньку, а тому існує ризик продовжити вчиняти аналогічні злочини.

З урахуванням того, що ОСОБА_8 вчинила тяжкі та особливо тяжкі злочини, є всі підстави вважати, що орган обвинувачення не в змозі запобігти вчиненню вищенаведеним ризикам при застосуванні до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить суд продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Також прокурор ОСОБА_11 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_10 у виді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, із покладенням на неї процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, яке мотивував наступним.

ОСОБА_10 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, вчинені за попередньо змовою групою осіб, вчинені повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 18 червня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів строком до 16.08.2024 року та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605600 гривень, який неодноразово продовжувався.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 16.01.2025 відносно обвинуваченої ОСОБА_10 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком до 16.03.2025.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду від 13.03.2025 відносно обвинуваченої ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту да 2 місяців, тобто до 13.05.2025, включно.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, наявні на момент обрання обвинуваченій такого виду запобіжного заходу наразі не відпали, продовжують об`єктивно існувати. Зокрема, На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрювану, зокрема, у разі доведення її винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрювану ОСОБА_10 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану, у зв`язку з чим на даний час відсутній належний контроль за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій, що посилює можливий рівень судової репресії. Також, у останньої відсутні сталі соціальні зв`язки, а ті що наявні не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень.

Крім цього, ОСОБА_10 зареєстрована та проживає території іншої області, а тому може переховувавсь від органів досудового розслідування, уникаючи належного контролю зі сторони органу досудового розслідування, який здійснює досудове слідство.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поря, іншими Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, перебуваючи на волі обвинувачена ОСОБА_10 знаючи дані свідків, які вказують на причетність її до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_10 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушуванні застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки на даний час джерело звідки обвинувачена ОСОБА_10 разом з іншими фігурантами отримувала наркотичний засіб - метадон (фенадон), та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), які в подальшому збували, не встановлено, також не встановлено усі мережі збуту заборонених речовин тому ОСОБА_10 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела надходження та каналів збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що обвинувачена ОСОБА_10 , вже вчиняла кримінальні правопорушення проти власності, та продовжує вчиняти злочини, з метою отримання легкого прибутку.

Враховуючи відсутність будь - яких джерел доходів у ОСОБА_10 , небажання докладати зусиль до законного пошуку джерел доходів та ставати на шлях виправлення, відсутність будь - яких моральних принципів, які дозволяють їй залучити до вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів неповнолітніх осіб, а тому існує ризик продовжити вчиняти аналогічні злочини.

Окрім цього, відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої може негативно відобразитися на результатах судового розгляду.

Крім того, прокурор ОСОБА_11 заявив клопотання про продовження строку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яке мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 18 червня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів строком до 16.08.2024 року та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень, а також покладено обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи

- прибувати до кабінету № 47 слідчого СВ Білоцерківського РУП Головного правління Національної поліції в Київській області, по вулиці Привокзальна, 3, м. Біла Церква за першим викликом, а також до прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій із підозрюваним;

- здати свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що іадають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає підозрюваний без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання а(або) місця роботи;

Відповідно до довідки про звільнення ОСОБА_4 після внесення застави 12.07.2024 на підставі ч. 4 ст. 202 КПК України звільнена з-під варти.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 15 серпня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді строком до 18.09.2024 року.

13 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді строком до 13.11.2024 року.

08 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді строком до 18.12.2024.

16 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді строком до 24.12.2024.

20 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді строком до 20.01.2025.

17 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду відносно обвинуваченої ОСОБА_4 продовжено обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді строком до 17.03.2025.

13.03.2025 ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відносно обвинуваченої ОСОБА_4 продовжено обов`язки, покладені ухвалою судді строком до 13.05.2025.

Враховуючи наявність встановлених ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на даний час не відпали та продовжують існувати в тому самому об`ємі, як і були при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тому, варто врахувати наявність ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрювану, зокрема, у разі доведення її винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрювану ОСОБА_4 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану, у зв`язку з чим на даний час відсутній належний контролю за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій, що посилює можливий рівень судової репресії. Також, у останньої відсутні сталі соціальні зв`язки на території місті Біла Церква, а ті що наявні не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_4 знаючи дані свідків, які вказують на причетність ї до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_4 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуваннях фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етап кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки на даний час джерело звідки обвинувачена ОСОБА_4 отримувала наркотичний засіб метадон (фенадон), та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), які в подальшому збувала, усі джерела збуту не встановлено, тому ОСОБА_4 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела надходження та каналів збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що обвинувачена ОСОБА_4 , вже вчиняла подібні кримінальні правопорушення пов`язані зі збутом наркотичних засобів, у зв`язку з чим скеровано обвинувальний акт для розгляду до суду, однак ОСОБА_4 продовжує вчиняти аналогічні злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком 12 років з конфіскацією майна.

Враховуючи відсутність будь - яких джерел доходів у ОСОБА_4 , небажання докладати зусиль до законного пошуку доходів та ставати на шлях виправлення, відсутність будь - яких моральних принципів, які дозволяють їй залучити до вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів малолітню особу, а тому існує ризик продовжити вчиняти аналогічні злочини.

Окрім цього, відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої може негативно відобразитися на результатах судового розгляду. Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про її особу, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам останній необхідно продовжити покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 12 серпня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.09.2024 року та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 13 вересня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.11.2024 року без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 07 листопада 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.12.2024 та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 гривень.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 16 грудня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.12.2024 та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до складає 302 800 гривень.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 20.12.2024 відносно підозрюваної ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід вигляді тримання під вартою строком до 20.01.2025.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 16.01.2025 відносно підозрюваної ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.03.2025. В подальшому за ОСОБА_3 внесено заставу.

13.03.2025 ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відносно обвинуваченої ОСОБА_3 продовжено обов`язки, покладені ухвалою судді строком до 13.05.2025.

Враховуючи наявність встановлених/констатованих ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на даний час не відпали та продовжують існувати в тому самому об`ємі, як і були при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна років. Тому, варто врахувати наявність ризику переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрювану, зокрема, у разі доведення її винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати обвинувачену ОСОБА_3 , змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану, у зв`язку з чим на даний час відсутній належний контролю за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій, що посилює можливий рівень судової репресії. Також, у останньої відсутні сталі соціальні зв`язки на території місті Біла Церква, а ті що наявні не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачена ОСОБА_3 знаючи дані свідків, які вказують на причетність її до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_3 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - (перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки на даний час джерело, звідки обвинувачена ОСОБА_3 отримувала наркотичний засіб - метадон (фенадон), та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), які в подальшому збувала, усі джерела збуту не встановлено, тому ОСОБА_3 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела надходження та каналів збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що обвинувачена ОСОБА_3 , вже вчиняла подібні кримінальні правопорушення пов`язані зі збутом наркотичних засобів, та з даного приводу обвинувальний акт перебуває на розгляді в Білоцерківському міськрайонному суду, однак даний факт не зупинив ОСОБА_3 , та вона продовжує вчиняти особливо тяжкі аналогічні злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

Враховуючи відсутність будь - яких джерел доходів у ОСОБА_3 , небажання докладати зусиль до законного пошуку доходів та ставати на шлях виправлення, відсутність будь - яких моральних принципів, які дозволяють їй залучити до вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів малолітню особу, а тому існує ризик продовжити вчиняти аналогічні злочини.

Окрім цього, відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої може негативно відобразитися на результатах судового розгляду.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , дані про її особу, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам останній необхідно продовжити покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Прокурор ОСОБА_11 подані ним клопотання підтримав та просив їх задовільнити з наведених у клопотаннях підстав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_15 просив відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав думку захисника ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , просила застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час доби. Крім цього, в судове засідання з`явилася ОСОБА_17 , яка є родичкою обвинуваченого ОСОБА_7 , просила змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, та надала суду підтверджуючі документи про наявність у неї житла, де може відбувати домашній арешт ОСОБА_7 ..

Обвинувачений ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_12 проти продовження строку дії обов`язків щодо обвинуваченої не заперечувала.

Обвинувачена ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_13 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків щодо обвинуваченої, просив змінити запобіжний захід у виді застави на особисте зобов`язання.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала думку свого захисника просила змінити їй запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_14 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , в зв`язку із тим, що на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та мати похилого віку, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Крім того, захисник ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та просив застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в зв`язку із погіршенням стану здоров`я останньої , що стосується обвинуваченої ОСОБА_10 просив змінити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби, для надання можливості працевлаштуватись, так як обвинувачена має дитину інваліда.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 підтримали думку свого захисника.

Заслухавши доводи прокурора, обвинувачених та їх захисників, суд вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 321 КК України.

ОСОБА_10 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, вчинені за попередньо змовою групою осіб, вчинені повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 321 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинені організованою групою, вчинені повторно, вчинені із залученням малолітнього, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, вчинені повторно, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2025 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 травня 2025 року включно, відносно обвинуваченої ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 13.05.2025 та відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 продовжено обов`язки, покладені ухвалою судді строком до 13.05.2025.

До вказаної дати суд не має можливості закінчити розгляд вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 закінчується 11 травня 2025 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , строків тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає до задоволення оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченим злочинів, дані про їх особи, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризики та обставини відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ..

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує не лише тяжкість, а й спосіб вчинення злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я. Крім того, враховує, наведені обставини, які стосуються особи обвинуваченого та їх виникнення після застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які суттєво впливають на спосіб та умови життя обвинуваченого та є додатковими стримуючими факторами протиправної поведінки. Погоджуючись з наведеними вище доводами прокурора, що на час розгляду кримінального провадження існують ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суддя дійшов обґрунтованого переконання, що прокурором не доведено, що вони унеможливлюють застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт, суд враховує вимоги ст. 5 Європейської конвенції з прав людини (далі ЄКПЛ) та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комаров проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог ЄКПЛ, заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").

Суд вважає, що прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З урахуванням вищевикладених обставин та особи обвинуваченого, відповідно до ст. 181 КПК України, суд вважає за можливе і необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_7 вид запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому залишати житло з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати за першим викликом, до прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- здати паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає обвинувачена без дозволу прокурора, суду.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даних про те, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не можуть утримуватися в умовах СІЗО, суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів та зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на два місяці.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_10 у вигляді цілодобового домашнього арешту суд враховує п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно положень, викладених у п.1, 3, 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 суд враховує те, що остання обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 4 ст. 321 Кримінального кодексу України, які віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких, санкція статтей Кримінального кодексу України, що їй інкримінуються передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачена ОСОБА_10 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що обвинувачується у скоєнні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень групою осіб.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_10 офіційно не працює, не одружена, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки в місці її проживання, а тому суд прийшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, які були встановлені при обранні відносно неї запобіжного заходу і на даний час продовжують існувати.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та враховуючи відомості характеризуючі особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати за першим викликом, до прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- здати паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає обвинувачена без дозволу прокурора, суду.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку обов`язків відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2024 відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів та визначено розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600 грн., а також покладені обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до довідки про звільнення ОСОБА_4 після внесення застави 12.07.2024 на підставі ч. 4 ст. 202 КПК України звільнена з-під варти.

Ухвалами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 15.08.2024, 13.09.2024, 08.11.2024, 16.12.2024, 20.12.2024, 16.01.2025, 13.03.2025 відносно ОСОБА_4 було продовжено обов`язки, покладені ухвалою судді строком на два місяці, востаннє до 13.05.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 12.08.2024 відносно підозрюваної ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.09.2024.

Ухвалами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2024, 07.11.2024, 16.12.2024, 20.12.2024, 13.03.2025 відносно підозрюваної ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2025 відносно підозрюваної ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.03.2025 та залишено визначений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2024 розмір застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн. В подальшому ОСОБА_3 внесено заставу, останню звільнено з під варти та покладено обов`язки передбачені ст. 194 КПК України. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2025 було продовжено обов`язки, покладені ухвалою судді строком на два місяці, востаннє до 13.05.2025 року

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст.194, 199 КПК України під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, суд має перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором відповідно до ч.1 ст.177 КПК України та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність покладення таких обов`язків.

Судом встановлено, що на даний час ризики, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не зменшилися та продовжують існувати, оскільки наявні у матеріалах кримінального провадження докази та обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку дії обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , враховується тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачуються останні, їх вік, стан здоров`я та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, враховуючи, характер та тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , суворість покарання, що загрожує обвинуваченим, та обставини, що характеризують особи, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, суддя дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 строку дії обов`язків покладених на них строком на 2 місяці.

Керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 199, 202, 309, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відкласти судове засідання по об`єднаному кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003920 від 26.07.2017 та №0004186 від 01.09.2023 відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 4 ст. 321 КК Українина на 21 травня 2025 року до 14 години 30 хвилин.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб, тобто до 07 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави, утримуючи в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , відмовити.

Змінити стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Саливонки, Васильківського району, Київської області, громадяника України, без освіти, не одруженого, не працевлаштованого, не депутата, неповнолітніх дітей на утримані не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , на строк не більше двох місяців, тобто до 09 липня 2025, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати за першим викликом, до прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- здати паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає обвинувачена без дозволу прокурора, суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 діб, тобто до 07 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави, утримуючи в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строком на 60 діб, тобто до 07 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави, утримуючи в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло відносно обвинуваченої ОСОБА_10 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, строком на два місяці, тобто до 09 липня 2025 року, включно.

Заборонити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 протягом строку дії домашнього арешту цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Покласти на обвинувачену ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступні обов`язки:

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати за першим викликом, до прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- здати паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає обвинувачена без дозволу прокурора, суду.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що в разі не виконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Клопотання прокурора про продовження строку обов`язків відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , покладені на них обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України строком на два місяці, тобто до 09.07.2025 року, а саме:

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати за першим викликом, до прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає обвинувачена без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та (або) місця роботи.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам та обвинуваченим, скерувати до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області та Сектору поліцейської діяльності №1 (м.Новомиргород) Новоукраїнського РУП ГУНП в Кіровоградській області, для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 14.05.2025.

СуддяОСОБА_18