Справа № 1-кп/593/166/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

та представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Бережанського районного суду Тернопільської області кримінальне провадження №0000210 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2025 року, стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с.Шибалин Бережанського району Тернопільської області, з середньою - спеціальною освітою, одруженої, тимчасово не працюючої, інваліда 3 групи, не депутата, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради №198 від 30.06.1986 Про затвердження переліку державних загально-зоологічних заказників місцевого значення, урочище «Звіринець» загальною площею 2302,0 га, яке розташоване в межах с.Шибалин Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, оголошено загальнозоологічним заказником місцевого значення, який входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, збереження і використання.

Державним Управлінням екології та природних ресурсів в Тернопільській області 15 листопада 2010 року прийнято охоронне зобов`язання щодо загальнозоологічного заказника місцевого значення «Звіринець» площею

2302,0га, яке зареєстровано за №01-68.

Статтею 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року визначено, що до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності, можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

У відповідності до статті 7 цього ж Закону, землями природно- заповідного фонду є ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно статті 150 Земельного кодексу України, землі природно- заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико- культурного призначення відносяться до особливо цінних земель.

Згідно статей 39,40 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» охоронні зони встановлюються навколо земель природно-заповідного фонду.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно - заповідного фонду України належать природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, які можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Так, на початку травня 2025 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала за місцем свого проживання у с. Шибалин Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на самовільне зайняття частини земельної ділянки особливо цінних земель загальнозоологічного заказника місцевого значення «Звіринець», територія якого, зокрема, перебуває під охороною Бережанської міської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на початку травня 2025 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , усвідомлюючи відсутність у неї будь-яких підстав набуття речових прав на земельну ділянку та її використання, в порушення вимог нормативно-правових актів: охоронного зобов`язання Державного Управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області №01-68 від 15.11.2010; Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992; Земельного кодексу України, шляхом розорювання та насадження сільськогосподарської культури сої, здійснила самовільне зайняття частини земельної ділянки природно-заповідного фонду України площею 0,0871 га, яка віднесена до особливо цінних земель - загальнозоологічного заказника місцевого значення «Звіринець», що знаходиться в с.Шибалин Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області поруч із земельною ділянкою із кадастровим номером :02:001:1173 площею 0,07 га.

У такий спосіб, своїми діями ОСОБА_4 самовільно, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду), зайняла вказану частину земельної ділянки - загальнозоологічного заказника місцевого значення «Звіринець» що відноситься до особливо цінних земель, внаслідок чого Бережанській територіальній громаді Тернопільського району Тернопільської області завдано матеріальну шкоду на суму 3701 гривень 03 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, тобто у самовільному зайнятті земельної ділянки, щодо земельних ділянок особливо цінних земель.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просить звільнити її від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчинені нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1КК України на підставі ст.48КК України, у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження за №0000210 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2025 закрити, про що надала суду письмове клопотання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечує, щодо даного клопотання.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого Бережанської міської ради ОСОБА_5 не заперечує, щодо даного клопотання та зазначив, що шкода завдана внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 відшкодувана в повному обсязі.

Розглянувши клопотання обвинуваченої, матеріали кримінального провадження, заслухавши думки прокурора, представника потерпілого та обвинувачену з приводу заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною першою статті 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При вирішенні питання щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки суд ураховує, що обвинувачена під час судового провадження повністю відшкодувала завдану нею матеріальну шкоду в сумі 3701,03 грн., розкаялась у вчиненому, обіцяла у подальшому подібних дій не вчиняти, що, на думку суду, свідчить про те, що внаслідок критичного переосмислення своєї поведінки у неї сформувалося стійке усвідомлення того, що вона вчинила неправомірно. Наведене дає підстави оцінювати ризик вчинення нею подібного правопорушення у майбутньому як малоймовірний.

Встановлені вище обставини свідчать про те, що після вчинення кримінального правопорушення, обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння втратило суспільну небезпечність та й сама обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною особою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 314 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчинені нею кримінального правопорушення, передбаченого

ч.2 ст.197-1КК України на підставі ст.48КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження за №0000210 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2025 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1