Справа №:755/7693/25
Провадження №: 1-кп/755/1115/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської міської прокуратури про продовження строку виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , клопотання прокурора Київської міської прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , клопотання прокурора Київської міської прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , у межах кримінальному провадженні № 0000538 від 27.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-2, ч. 1 ст. 263 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-2, ч. 3 ст. 332 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000538 від 27.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-2, ч. 1 ст. 263 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-2, ч. 3 ст. 332 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 332 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 та про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачені та захисники заперечували щодо задоволення вказаних клопотань прокурора, посилаючись на їх необґрунтованість, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні вказаних клопотань.

Крім того, захисник ОСОБА_8 звернулась до суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , посилаючись на необґрунтованість підозри та обвинувачення відносно нього, посилаючись на науковий висновок фахівця у галузі права, висновок науково-правової експертизи, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені прокурором, та надмірний строк тримання його під вартою без наявних на те підстав, міцні соціальні зв`язки, так як її підзахисний має дружину, матір похилого віку, хворіє на ряд захворювань, зазначених у клопотанні, а також неодноразово нагороджувався органами державної влади та громадськими організаціями у зв`язку з його волонтерською діяльністю, крім того, раніше не судимий, тому просила скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_9 подав клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , посилаючись на необґрунтованість підозри, зважаючи також на відсутність доказів та зареєстрований у ВРУ законопроект щодо виключення ст. 255-2 з Кримінального кодексу України, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які зазначені прокурором, а тому просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, або визначити розмір застави, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, враховуючи тривалість перебування його під вартою понад рік.

Висловлюючи думку щодо клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прокурор просив відмовити у їх задоволенні.

Обвинувачені ж та інші захисники підтримали клопотання захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , просили їх задовольнити.

Отже, суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Також відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 - п. 3 ч. 1 цієї статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу та визначені у п. 1-п. 11 ч. 1 вказаної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Що стосується клопотань прокурора про продовження строку обов`язків, покладених ухвалою суду на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то суд приходить до наступного.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-2, ч. 1 ст. 263 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого та особливо тяжкого злочину, крім того ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.03.2025 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , водночас визначено альтернативний запобіжних захід у виді застави в розмірі 908 400 грн та, враховуючи внесення застави обвинуваченим у визначеному розмірі, на даний час відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє запобіжний захід у виді застави з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.04.2025 року було скасовано ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2025 року та постановлено нову ухвалу, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , водночас визначено альтернативний запобіжних захід у виді застави в розмірі 1 514 000 грн та, враховуючи внесення застави обвинуваченим у визначеному розмірі, на даний час відносно обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у виді застави з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання щодо можливості продовження процесуальних обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухвалою суду, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у разі визнання винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я обвинувачених, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, ризик переховування від суду, продовження чи повторення протиправної поведінки, їх процесуальну поведінку та виконання ними покладених обов`язків.

Отже, враховуючи вказані обставини, на думку суду, дають підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених, зокрема, ризик переховування від суду, на даний час не перестали існувати.

Крім того, будь-яких доказів про те, що покладені на обвинувачених обов`язки є надмірними та необґрунтовано обмежують їх права, суду надано не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність продовжити обов`язки, покладені ухвалою суду на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з урахуванням стадії судового розгляду. А тому суд вважає необхідним частково задовольнити клопотання прокурора та не продовжувати визначені слідчим судом обов`язки щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - прибувати до прокурора із встановленою періодичністю, повідомляти прокурора про зміну місця проживання, а також здати на зберігання свій паспорт, що дає право для виїзду за кордон, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні вказаний обов`язок був виконаний обвинуваченими, що не перевірялось прокурором. Натомість, суд прийшов до висновку про необхідність визначення обов`язку для обвинувачених - залишати на зберіганні у відповідних органах державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Що стосується клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , то суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2025 року продовжено строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

Між тим, суд, враховуючи надані на даній стадії сторонами кримінального провадження матеріали, оцінені в сукупності з обставинами вказаного кримінального провадження, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, відсутність офіційного місця роботи; майновий стан, відсутність судимостей, дотримання умов застосованого запобіжного заходу, приходить до висновку, що ризики, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на даний час продовжують існувати, при цьому жоден інший більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, не зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, враховуючи стадію судового розгляду.

Що стосується клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Також згідно ст. 178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини справи, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків та їх майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, і те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, враховуючи існування ризиків, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Крім цього, з моменту застосування судом відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до теперішнього часу не з`явилися будь-які нові фактичні дані, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням їх під вартою, зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а за станом здоров`я обвинувачені не можуть перебувати під вартою, тому суд вважає клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 необґрунтованими, враховуючи викладені вище обставини.

Між тим, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2025 року у справі «Багатий проти України (заява № 14748/24) під час обрання чи продовження підозрюваному/обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно належним чином оцінювати необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин різних стадій провадження, розглядати можливість застосування інших запобіжних заходів як альтернативу триманню під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.В.С. v. The UK" п. п. 23-24).

Відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні. Можливість суду не визначати розмір застави у визначених цією нормою випадках, є правом суду, а не його обов`язком. Відтак, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід (Рішення КСУ від 19 червня 2024 року № 7-р(ІІ)/2024).

Отже, враховуючи викладене, з огляду на тривалий строк перебування обвинувачених під вартою та стадію судового розгляду, а саме завершення досудового розслідування та перебування кримінального провадження на стадії розгляду безпосередньо в суді, суд вважає слушними доводи сторони захисту щодо зменшення обсягу ризиків відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Разом із тим, ані у клопотанні, ані в судовому засіданні прокурором не було наведено обставин, які б унеможливлювали визначення відносно обвинувачених альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Крім того, прокурором не зазначено, чому застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що клопотав прокурор, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та буде запобігати наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, запобіжний захід у виді застави відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та буде запобігати наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у той час, як вважає неможливим визначення застави відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , обсяг обвинувачення щодо яких згідно обвинувального акту є меншим, ніж у обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_11 .

Більше того, щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прокурор взагалі не порушував питання про застосування будь якого запобіжного заходу або ж продовження його строку.

За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора, продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк тримання їх під вартою, водночас, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею,

судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КІК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов?язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

З урахуванням наведеного, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України, майновий стан підозрюваних, дані про осіб, які мають постійне місце проживання, позитивно характеризуються, ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні матір похилого віку, одружений, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава у розмірів 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави.

На переконання суду, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених, підстав вважати його завідомо непомірним для обвинувачених суд не вбачає. У разі внесення застави, покласти на них обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181-183, 193-196, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених ухвалою суду на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 07 липня 2025 року, включно, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- залишати на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених ухвалою суду на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, до 07 липня 2025 року, включно, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- залишати на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів, до 07 липня 2025 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, крім випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття та бомбосховищ;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- залишати на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Ухвалу про продовження вказаного запобіжного заходу передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 07 липня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави ОСОБА_7 , достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у виді 500 (п`ятиста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 1 514 000 (мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченим, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 07 липня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави ОСОБА_6 , достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у виді 500 (п`ятиста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 1 514 000 (мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченим, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя: