Єдиний унікальний № 946/6200/25
Провадження № 1-кп/946/459/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

14 серпня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

26.11.2024 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 390-1 Кримінального кодексу України (далі КК) до пробаційного нагляду на строк один рік;

30.07.2025 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 389 КК до обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК визначене остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 26.11.2024 у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців (вирок не набрав законної сили на час ухвалення цього вироку),

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_4 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.Згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2025 по справі №946/3323/25, яка набрала законної сили 27.05.2025, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 1 020 грн, а також відповідно до ст. 39-1 КУпАП та ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_2 направлено на проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Так, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про необхідність проходження програми для кривдників, та маючи можливість її відвідувати, з 27.05.2025 до 10.06.2025 не з`явився до Ізмаїльського міського центру соціальних служб для проходження програми, у зв`язку з чим 10.06.2025 провідним фахівцем із соціальної роботи Ізмаїльського міського центру соціальних служб ОСОБА_5 здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_2 вдруге ознайомлено з постановою суду від 16.05.2025 та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 390-1 КК, за умисне ухилення від проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однак ОСОБА_2 в той же день, 10.06.2025, письмово відмовився від її проходження.

Таким чином, ОСОБА_2 , будучи ознайомленим про кримінальну відповідальність в разі не проходження програми для кривдників, достовірно знаючи про необхідність її проходження, усвідомлюючи наслідки невиконання програми, діючи умисно, з метою ухилення від її проходження, маючи реальну можливість проходити програму, до уповноваженої особи Ізмаїльського міського центру соціальних служб для її проходження з 27.05.2025 до 10.06.2025 не з`явився без поважних причин, та письмово відмовився від її проходження, тим самим умисно ухилився від проходження програми для кривдників.

2.Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК, а саме умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Стаття КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 390-1. Невиконання обмежувальних заходів, обмежувальних приписів або непроходження програми для кривдників

Умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом,

карається пробаційним наглядом на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Частиною 2 ст. 12 КК встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

5.Отже, враховуючи, що санкцією ст. 390-1 КК передбачене основне покарання у виді пробаційного нагляду або обмеження волі, то кримінальне правопорушення за ст. 390-1 КК є кримінальним проступком.

6.Відповідно ж до ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

7.В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК зазначене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

8.До обвинувального акта додана письмова заява ОСОБА_2 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_4 , якими вони погодилися із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, обвинувачений ОСОБА_2 також беззаперечно визнав свою винуватість.

9.Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

10.Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові клопотання та заяви, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_2 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).

11.Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

12.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд відносить щире каяття.

13.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_2 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

14. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

15.Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисний кримінальний проступок проти правосуддя.

16.Згідно медичних довідок, ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений, ОСОБА_2 не належить до осіб з інвалідністю.

17.При визначенні виду покарання, яке має бути призначене обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує положення ч. 5 ст. 59-1 КК про те, що пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення. Тому, враховуючи, що ОСОБА_2 вчинив розглядуване кримінальне правопорушення саме під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду, призначене йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.11.2024 за ст. 390-1 КК, то за вчинення розглядуваного кримінального правопорушення в силу наведеної ч. 5 ст. 59-1 КК йому не може бути знову призначене покарання у виді пробаційного нагляду.

18.Отже, з урахуванням вказаних обставин, а також відомостей про особу ОСОБА_2 , його щирого каяття, відсутності обставин, що обтяжують його покарання, а також того, що він має одну непогашену судимість за вчинення тотожного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 можливе з призначенням йому покарання у виді обмеження волі, але у нижніх межах санкції ст. 390-1 КК. На думку суду, призначення такого покарання буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

19.При призначенні покарання ОСОБА_2 суд також враховує те, що відносно нього Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 30.07.2025 був ухвалений обвинувальний вирок, яким його було визнано винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК, та призначене покарання за сукупністю вироків (Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2025 та Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.11.2024), згідно ст. 71 КК у виді обмеження волі на строк два роки та шість місяців. Однак, у зв`язку з тим, що вказаний вирок не набрав законної сили на день ухвалення цього вироку про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 до ухвалення зазначеного попереднього вироку від 30.07.2025, то суд позбавлений можливості застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК та призначити ОСОБА_2 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. При цьому суд звертає увагу, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків може бути вирішено виключно після набрання законної сили обома вироками місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконуватимуться вироки, в порядку, встановленому п. 11 ч. 1 ст.537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

20.Судом встановлено, що ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувались. Також у кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, 381 382 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

2.Вирішити питання про застосування ОСОБА_2 покарання за наявності кількох вироків у порядку, встановленому п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК, у разі та після набрання законної сили цим вироком та вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2025.

3.На підставі ч. 1 ст. 58 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) строк покарання у виді обмеження волі обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_2 на облік у виправному центрі.

4. ОСОБА_2 в силу ст. 57 КВК зобов`язаний за рахунок держави виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку самостійно не пізніше трьох діб з дня одержання припису уповноваженого органу з питань пробації про виїзд до місця відбування покарання.

5.У разі невиїзду ОСОБА_2 до місця відбування покарання без поважних причин або його ухилення від отримання припису направити його до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

6.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

7.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

9.Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1