Справа № 331/2257/25
Провадження № 1-кп/331/533/2025
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2025 р. м.Запоріжжя
Олександрівський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Дніпрорудне Запорізької області, українця, громадянина
України, освіта базова середня, не працюючого, не одруженого, який
фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не
судимого,
-за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України,
в с т а н о в и в:
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, пояснив про вчинення злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено судом допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують обвинуваченого, стосуються судових витрат та речових доказів.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.185 ч.4 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є: визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, об`єм обвинувачення та розмір завданої шкоди, яка не відшкодована, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше не був засудженим, має постійне місце проживання, думку представника потерпілого про призначення не суворого покарання, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст.75, 76 КК України.
Представником ТОВ «Епіцентр К» до початку судового розгляду заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 5998 грн. 33 коп.
Обвинувачений заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі.
Вирішуючи заявлений позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.ст.127, 128, 129 КПК України обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на обвинуваченого або на фізичну чи юридичну особу, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Дослідивши заявлений цивільний позов, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими, визнані обвинуваченим, та такими, що підлягають задоволенню.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
-флеш-накопичувач із відеозаписом з камер відеоспостереження гіпермаркету «Епіцентр К» слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
По справі судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального право-
порушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, та призначити йому покарання у вигляді
5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.
Речові докази по справі:
-диск із відеозаписом з камер відеоспостереження гіпермаркету «Епіцентр К» залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Олександрівському районному суді м.Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_1