Номер провадження по справі 1-кп/387/100/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2025 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем судового засідання ОСОБА_2
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Любомирка Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, освіта професійно-технічна, не працюючий, в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимості,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України
Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 10 січня 2025 року, ОСОБА_4 висувається обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступними фактичними обставинами. 13.09.2024 близько 17 години (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проводили дозвілля за місцем проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час спільного проведення дозвілля між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область лівого ока та один удар кулаком правої руки в область носу.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: чисельних саден обличчя, гематоми периорбітальної зони зліва, які згідно висновку експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, за обставин, наведених в обвинувальному акті. При цьому відмовився від надання показань.
Потерпілий, будучи повідомленим в порядку та строки визначені ст. 135 КПК України, в судове засідання не з`явився.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захсник просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України.
Судом в судовому засіданні роз`яснено учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Крім того суд роз`яснив обмеження апеляційного оскарження в разі встановлення зазначеного порядку дослідження доказів.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд, у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1ст. 125 КК України доведена та кваліфікує його дії як умисне легке тілесне ушкодження.
Прокурор ОСОБА_3 просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 погодилися з мірою покарання, визначеною прокурором.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Тому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує форму вини та мотиви вчиненого, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимості, не одружений, утриманців не має, працездатний, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра. Також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України яке, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. Обставини, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України, відсутні.
Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність обставин, які пом`якшують покарання останнього, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в межах санкції передбаченої ч.1 ст.125 КК України, як того просив у судовому засіданні прокурор, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних проступків.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Доля речових доказів має бути вирішена в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Речові докази: медичну картку амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , залишити потерпілому після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9