Справа №212/2636/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000505 від 23.02.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця, який перебуває на посаді стільця-санітара 1 відділення 3 взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

В судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

захисник - адвокат ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стільця-санітара 1 відділення 3 взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 21 грудня 2022 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитись від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме, місце тимчасового розташування підрозділу в населеному пункті АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 28.01.2025, а саме, до доставлення його до органу досудового розслідування Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність визначену ч. 4 ст. 408 КК України, а саме, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України визнав повністю, свої дії піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо вчиненого, та суду повідомив, що він дійсно проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стільця-санітара 1 відділення 3 взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», 21 грудня 2022 року, з метою ухилитись від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме, місце тимчасового розташування підрозділу в населеному пункті АДРЕСА_2 , та повернувся до дому в м. Запоріжжя, де проживав в орендованій квартирі, влаштувався на роботу без офіційного оформлення, створив сім`ю, та враховуючи свій психологічний стан після участі у бойових діях, свідомо, до місця проходження служби не повертався до 28.01.2025, коли в м. Запоріжжя, на вулиці, був зупинений поліцейськими та доставлений до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає послідовними, логічними, які не викликають у суду сумнівів щодо правильності та розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а також позицію його захисника та прокурора, суд обмежується допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не ким з учасників судового розгляду не оспорюються.

За таких підстав, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, а саме, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, щиро покаявся, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо (а.к.п.56), неодружений, утриманців не має, раніше в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, інвалідності не має, згідно Довідки військово лікарської комісії здоровий та придатний до військової служби (а.к.п.74), але з 2010 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом, востаннє 10.04.2013 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (а.к.п.63), і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 408 КК України з дотриманням вимог ст. 69-1 КК України, у виді позбавлення волі.

Призначене покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_3 був затриманий 28 січня 2025 року о 14:55 годині (а.к.п.67-69).

Підстав для зміни або скасування застосованого до ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2025 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який ухвалою суду від 18.03.2025 року був продовжений до 16 травня 2025 року (а.к.п.42-43), суд не вбачає та залишає його без змін до набрання вироком суду законної сили.

При цьому у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до якої, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, отже попереднє ув`язнення ОСОБА_3 в період часу з 28.01.2025 року по день набрання вироком суду законної сили, підлягає зарахуванню у строк покарання у співвідношенні день за день.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 349, 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме, з 28 січня 2025 року.

Зарахувати, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання, попереднє ув`язнення в період часу з 28 січня 2025 року по день набрання вироком суду законної сили, у співвідношенні день за день.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 на строк до 16.05.2025 року залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Вирок може бути оскаржений у відповідності до ст. 349 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1