ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м. Київ

справа № 199/4716/24

провадження № 51-801 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

особи щодо якої зарито

кримінальне провадження ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001376.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані ухвали і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Суть доводів прокурора фактично зводиться до того, що судами першої та апеляційної інстанцій невірно застосовано положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а прокурор дотримався вимог статей 219, 283 цього Кодексу, оскільки обвинувальний акт скеровано до суду у межах строку досудового розслідування.

Так, прокурор вказує, що 10 травня 2024 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001376 від 13 грудня 2023 року, до шести місяців, тобто до 12 червня 2024 року.

07 червня 2024 року сторону захиснику було повідомлено про завершення досудового розслідування за допомогою засобів зв`язку, в тому числі через мобільний зв`язок, мобільний додаток для обміну особистими повідомленнями через месенжер «WhatsApp» на мобільні номери захисника та обвинуваченого, якими повідомлення прочитано, що підтверджується відповідною позначкою у застосунку, про що було складено відповідні телефонограми слідчим та прокурором, а також додатково за допомогою кур`єрської служби ПП «НВФ «ТВІН - ДМ» (), основним видом діяльності якого відповідно до КВЕД-2010 значиться «53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність» на адресу захисника та обвинуваченого, про що сформовано накладні від 07 червня 2024 року.

Сторона захисту ознайомилася з матеріалами досудового розслідування 13.06.2024, тому обвинувальний акт необхідно було скерувати до суду до 18 червня 2024 року.

Відповідно до відмітки Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, що міститься на супровідному листі, наявному у матеріалах провадження, обвинувальний акт надійшов до цього суду 14 червня 2024 року.

Крім цього, вважає, що місцевий суд вийшов за межі наданих йому повноважень, коли оцінював наданий стороною захисту лист члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 15.07.2024, оскільки під час проведення підготовчого засідання цей суд не зважив на те, що норми чинного КПК України не надають суду повноважень до ухвалення вироку оцінювати документи, надані стороною захисту на підтвердження необхідності закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

До того ж, судом першої інстанції проігноровано імперативні положення ч. 4 ст. 291 КПК України, згідно з якими надання суду документів, окрім тих, що означені у п. п. 1-5 ч. 4 ст. 291 КПК України, до початку судового розгляду забороняється.

Стверджує, що, переглядаючи ухвалу місцевого суду, апеляційний суд не дотримався положень ст. 419 КПК України, оскільки в апеляційній скарзі прокурор, з-поміж іншого, посилався й на те, що сторона захисту була повідомлена про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування телефонограмою, тоді як вказані доводи залишено без перевірки.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор доводи касаційної скарги підтримав.

Захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора, а оскаржувані судові рішення залишити без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Згідно положень ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 219 КПК України визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Так, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи (п. 10 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу).

Як слідує з ухвали від 25 липня 2024 року суд першої інстанції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 307 КК України, закрив на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.

За результатами розгляду апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції підтвердив висновки суду першої інстанції про те, що строк досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_7 закінчився

12 червня 2024 року, водночас обвинувальний акт було направлено до суду лише 14.06.2024.

В обґрунтування суди першої та апеляційної інстанцій у своїх рішеннях послалися на те, щовідповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування, 13.12.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру, а 10.05.2024 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 307 КК України, які не відносяться до злочинів проти життя та здоров`я особи.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001376 від 13.12.2023, до шести місяців, тобто до 12 червня 2024 року.

Таким чином, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні повинно було закінчено прийняттям прокурором одного з рішень, передбачених

ч. 2 ст. 283 КПК України, до 12 червня 2024 року включно.

Повідомлення про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та завершення досудового розслідування слідчим було складено 07.06.2024 та запропоновано стороні захисту з 10 до 13 червня 2024 включно з`явитися до слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Дане повідомлення через кур`єрську службу ПП «Науково - виробнича Фірма «ТВІН-ДМ» 07.06.2024 направлено обвинуваченому та його захиснику.

На підтвердження даного факту прокурором надано накладні вказаної кур`єрської служби, де зазначено, що 07.06.2024 слідчим відправлено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлення про завершення досудового розслідування.

13.06.2024 складено протокол про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування, речових доказів.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, було затверджено прокурором 13.06.2024 та в цей же день вручено обвинуваченому та його захиснику.

Вказаний обвинувальний акт надійшов до суду 14.06.2024.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинуваченого та його захисника належним чином і у встановлений законом спосіб було повідомлено про завершення досудового розслідування та про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, апеляційний суд, на думку колегії суддів, обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду, при цьому вказав на те, що на час направлення відповідного повідомлення 07 червня 2024 року Національною комісію, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку(далі - НКЕК) вже було сформовано Єдиний державний реєстр операторів поштового зв`язку та відповідно проводився облік операторів поштового зв`язку, проте в ньому відсутні відомості, що ПП «Науково-виробнича Фірма «ТВІН-ДМ» є оператором поштового зв`язку з доставки поштових відправлень та може надавати послуги у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 136 КПК України).

Так, згідно постанови про затвердження Порядку та форми ведення єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку від 20 квітня 2022 року № 29, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за

№ 645/37981, НКЕК затвердила порядок та форми ведення єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку.

Як слідує із дослідженої судом першої інстанції відповіді на адвокатський запит до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від

15 липня 2024 року за № 05-4784/15, повідомлень про початок здійснення діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку від приватного підприємства «Науково-виробнича Фірма «ТВІН-ДМ» () на дату надання відповіді на цей запит до НКЕК не надходило, внесення відомостей до єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку про зазначене підприємство не здійснювалося, відповідно це підприємство не є оператором поштового зв`язку

(а. п. 97), тому доводи апеляційної скарги прокурора, які є аналогічними доводам касаційної скарги, що повідомлення обвинуваченого та захисника про закінчення досудового розслідування через ПП «Науково-виробнича Фірма «ТВІН-ДМ» є належним, колегією суддів мотивовано визнано необґрунтованими.

Крім цього, порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулювання відносин між ними визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила).

Відповідно до п. 9 Правил оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку, умов договору.

Згідно п. 58 Правил під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток поштового календарного штемпеля. Дата відбитка поштового календарного штемпеля маркувальної (франкувальної) машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток поштового календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, така кореспонденція повертається відправникові для відповідного оформлення.

У разі виявлення у поштових скриньках поштових відправлень, оплату яких здійснено із застосуванням відбитків маркувальної (франкувальної) машини, відбитків про оплату письмової кореспонденції, нанесених друкарським чи іншим способом, або інших відміток про оплату, такі відправлення за призначенням не пересилаються, а першочергово повертаються за зворотною адресою.

Проте, долучені прокурором накладні № 221803 та № 221802 на підтвердження дати відправлення повідомлення обвинуваченому та його захиснику про надання доступу до матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам вказаних Правил, оскільки на них відсутній відбиток календарного штемпелю, який би підтверджував прийом поштового відправлення, контроль за маршрутом і часом перебування в дорозі (а. п. 73-74).

А тому, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що матеріали кримінального провадження не містять підтверджень того, що захисник та обвинувачений отримали повідомлення про завершення досудового розслідування у передбачений законом спосіб. Таких підтверджень суду прокурором не було надано, як і не надано доказів на спростування висновків, що ПП «Науково-виробнича Фірма «ТВІН-ДМ» не є оператором поштового зв`язку, зареєстрованим в установленому законом порядку, зокрема, внесеному до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку.

Також, судами обґрунтовано спростовано доводи прокурора про те, що обвинуваченого та його захисника було повідомлено про закінчення досудового розслідування шляхом направлення 07 червня 2024 року sms через месенжер «WhatsApp», про що до матеріалів справи додано скрін шот листування (а. п. 72), оскільки зміст цього листування не може беззаперечно свідчити про належне повідомлення як захисника так і підозрюваного ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення. Зокрема, в зазначеному листуванні між слідчим та захисником відсутні обов`язкові реквізитів для виклику (повістки): адреса особи, якій направлено повідомлення, коли саме завершено досудове розслідування, а також час, коли вони можуть прибути до слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, як того потребують вимоги ст. ст. 135-136 КПК України.

При цьому матеріали провадження не містять доказів належного направлення

07 червня 2024 року у передбачений законом спосіб повідомлення про завершення досудового розслідування як захиснику ОСОБА_8 , так і підозрюваному ОСОБА_7 , тобто ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування 13 червня 2024 року, складання в цей же день обвинувального акту та направлення його до суду 14 червня 2024 року відбулося після закінчення 12 червня 2024 року строку досудового розслідування.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні строк досудового розслідування сплинув ще до початку процедури ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, та направлення обвинувального акту до суду 14 червня 2024 року.

Твердження прокурора стосовно того, що слідчим про завершення досудового розслідування сторону захисту фактично було повідомлено 07 червня 2024 року особисто та по телефону, і вони такий доступ отримали, не підтверджене жодними доказами.

Також, як слідує із матеріалів провадження, телефонограма, що складена старшим слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , адресована прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури

ОСОБА_10 (т. 1 а. п. 70-71), при цьому інша телефонограма складена вказаним прокурором та адресована підозрюваному ОСОБА_7 (т. 1 а. п. 75-76), однак дані щодо її відправлення відсутні.

З урахуванням викладеного доводи прокурора про те, що 07 червня 2024 року сторону захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування за допомогою засобів зв`язку, зокрема, через мобільний зв`язок із складенням відповідних телефонограм слідчим та прокурором, що залишено без перевірки апеляційним судом є неспроможними.

За таких обставин доводи касаційної скарги прокурора про істотне порушення судами вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає безпідставними, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та відповідно задоволення вказаної скарги.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3