ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/4996/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/748/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисник ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваної ОСОБА_7 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 30 05 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк до 26 липня 2025 року включно. Визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн.

Зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Харківській області негайно повідомити близьких родичів підозрюваної ОСОБА_7 про взяття під варту останньої.

Вимоги апеляційних скарг, з узагальненими доводами осіб, які їх подали.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, яка містить прохання: скасувати ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 30 05 2025 та ухвалити нову ухвалу обравши інший запобіжний захід, а саме запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду обставин справи, не вмотивував своє рішення, жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, прокурором не доведений, ухвала суперечить нормам процесуального закону, принципу справедливості та судовій практиці ЄСПЛ..

Крім того, на думку апелянта, слідчий суддя при винесенні рішення не врахував обставини, а саме вік та стан здоров`я підозрюваної, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей.

Адвокат ОСОБА_6 звертає увагу, шо підозрювана ОСОБА_7 ніяким чином не перешкоджає та співпрацює із слідством, вину в повному обсязі визнає, має соціальні зв`язки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрювана ОСОБА_7 про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином. Від підозрюваної жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі вона також не наполягала.

Прокурор ОСОБА_8 про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином. Від прокурора до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява, суть якої зводиться до того, що просить проводити розгляд апеляційної скарги без його участі, проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

В судовому засіданні приймала участь адвокат ОСОБА_6 , не заперечувала проти розгляду справи за відсутності підозрюваної, підтримувала подану апеляційну скаргу в повному обсязі. Просила суд звернути увагу на молодий вік підозрюваної, на те, що раніше не судима, не перешкоджає слідству.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності прокурора та підозрюваної, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та від них надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_7 у квітні 2025 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), маючи умисел, направлений на торгівлю людьми, а саме вербування та переміщення осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою їх подальшої сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, вступила у попередню змову з невстановленою особою. Так, ОСОБА_7 , згідно з розробленим планом групи, повинна була підшукати на території України жінок, які через тяжкі особисті обставини можуть дати згоду на зайняття проституцією, після чого, під час особистих телефонних розмов, повинна була досягти домовленості про їх переміщення через державний кордон України до Федеративної Республіки Німеччини для надання сексуальних послуг, або знайти на території України особу яка за грошову винагороду зможе підшукати та організовувати зустрічі чи телефонні розмови з ОСОБА_7 вищезазначених осіб жіночої статі для подальшого їх вербування з метою сексуальної експлуатації та території Федеративної Республіки Німеччини.

Дії ОСОБА_7 суперечать чинному законодавству України та Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, та покарання за неї, що доповнює Конвенцію ООН проти транснаціональної організованої злочинності 2000 року («Палермський протокол 2000 року») (Дата підписання: 11 листопада 2000 року; дата ратифікації: 4 лютого 2004 року; дата набуття чинності для України: 21 травня 2004 року.) і Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми 2005 року (Дата підписання: 16 травня 2005 року; дата підписання від імені України: 17 листопада 2005 року; дата ратифікації Україною: 21 вересня 2010 року; дата набуття чинності для України: 1 березня 2011 року), дані документи визначають поняття торгівлі людьми, окреслюють коло суспільно-небезпечних діянь, які підлягають обов`язковій криміналізації, передбачають основні стандарти запобігання, протидії торгівлі людьми.

Так, ОСОБА_7 у середині травня 2025 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), маючи умисел направлений на торгівлю людьми, а також на вербування осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, за попередньою змовою у групі з невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, через ОСОБА_9 , яка надала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, та з якою остання домовилась здійснити торгівлю людьми у формі купівлі-продажу людини, підшукала на території м. Харкова ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою її сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, задля чого ОСОБА_11 16.05.2025 в період часу з 17:46 год. до 18:04 год., в ході телефонної бесіди з ОСОБА_10 , яка на той час перебувала за адресою: АДРЕСА_1, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел, досягла з нею домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Берлін, Федеративної Республіки Німеччини для надання сексуальних послуг, тобто завербувала її з метою сексуальної експлуатації.

Крім того, ОСОБА_7 у середині травня 2025 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), маючи умисел направлений на торгівлю людьми, а також на вербування осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, за попередньою змовою у групі з невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, через ОСОБА_9 , яка надала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, та з якою остання домовилась здійснити торгівлю людьми у формі купівлі-продажу людини, підшукала на території м. Харкова ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою її сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, задля чого ОСОБА_11 20.05.2025 в період часу з 16:19 год. до 16:30 год., в ході телефонної бесіди з ОСОБА_12 , яка на той час перебувала за адресою: АДРЕСА_1, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел, досягла з нею домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Берлін, Федеративної Республіки Німеччини для надання сексуальних послуг, тобто завербувала її з метою сексуальної експлуатації.

Крім того, ОСОБА_7 у середині травня 2025 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), маючи умисел направлений на торгівлю людьми, а також на вербування осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, за попередньою змовою у групі з невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, через ОСОБА_9 , яка надала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, та з якою остання домовилась здійснити торгівлю людьми у формі купівлі-продажу людини, підшукала на території м. Харкова ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою її сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, задля чого ОСОБА_11 28.05.2025 в період часу з 15:20 год. до 15:44 год., в ході телефонної бесіди з ОСОБА_13 , яка на той час перебувала за адресою: АДРЕСА_1, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел, досягла з нею домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Берлін, Федеративної Республіки Німеччини для надання сексуальних послуг, тобто завербувала її з метою сексуальної експлуатації.

У вчинені вказаних кримінальних правопорушень, обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_7 .

28.05.2025 о 18:36 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.05.2025 ОСОБА_7 вручене повідомлення про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

На даний час, у органу проведення досудового розслідування існують підстави вважати, що підозра є обґрунтована та на теперішній час наявні ризики передбачені п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати іншим чином, оскільки встановлюються особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.

Прокурор зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваної, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана та її адвокат з приводу клопотання прокурора заперечували, вказуючи, що ОСОБА_14 нікуди ховатись не збирається та буде виконувати всі обов`язки, встановлені судом, просили обрати їй домашній арешт, або мінімальну заставу, враховуючи її вік та сімейну ситуацію.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_7 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст. 149 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою із заставою, слідчий суддя вважав доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо існування ризиків передбачених п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Щодо ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що, враховуючи повідомлену ОСОБА_7 , підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Беручи до уваги той факт, що на даний час не всі межі державного кордону України знаходяться під контролем її влади, ОСОБА_7 матиме можливість незаконно перетнути державний кордон України, переслідуючи все ту ж мету - уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується із думкою слідчого судді щодо можливості усвідомлення тяжкості та невідворотності покарання за вчинення особливо тяжкого злочину ОСОБА_7 , у разі доведення її винуватості, остання може залишити та змінити своє місце проживання, а також може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від правоохоронних органів та суду.

Щодо ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, оскільки підозрювана обізнана про анкетні дані потерпілих та свідків, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, підозрювана зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження, а також той факт, що свідки ще не допитані судом, враховуючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_7 має реальну можливість впливати на вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, не можна виключати можливість такого впливу підозрюваної на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Щодо ризиків, передбачених п.4 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, а саме факт того, що ОСОБА_7 може не з`являтися до органу досудового розслідування, прокурора, суду, тим самим умисно затягувати строки досудового розслідування, усвідомлюючи тяжкість покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що підозрювана має незадовільний стан здоров`я, наявне постійного місця проживання, відсутні судимості, має соціальні зв`язки, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою із заставою. Крім того, ці обставини, виходячи із доводів апеляційної скарги, існували і на час подій, які інкримінуються ОСОБА_7 , та не стали стримуючим фактором для підозрюваної при вчиненні протиправного діяння.

Крім того, посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_7 жодними доказами та документами не підтверджується, тому суд апеляційної інстанції не бере даний аргумент до уваги.

Додатково, суд апеляційної інстанції ставиться критично до доводів адвоката ОСОБА_6 щодо неврахування слідчим суддею віку підозрюваної, адже підозрювана ОСОБА_7 є повнолітньою, осудною та деліктоздатною особою на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, за клопотанням сторони захисту, але, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, було зроблено вмотивований висновок про те, що обґрунтованість підозри у вчиненні злочину на даному етапі розслідування не дозволяє застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою із заставою, на строк в межах строку досудового розслідування.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає на доцільне відмовити адвокату ОСОБА_6 щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зважаючи на наступне.

Підозрювана ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна або без такої, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинила кримінальне правопорушення за ч.2 ст.149 КК України, що є особливо тяжким злочином, а саме - злочином проти волі, честі та гідності особи, у період воєнного стану, тобто з використанням надзвичайної обстановки для реалізації своєї мети, захист цього права має особливе суспільне значення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн. є достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, з врахуванням всіх повідомлених даних по особі підозрюваної, даних про її майновий та сімейний стан та обставин інкримінованих правопорушень, і внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, зупинення її злочинної діяльності.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, в апеляційній скарзі не наведено беззаперечних та достатніх доводів, які б спростовували висновки слідчого судді щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та не вбачається підстав для зменшення розміру застави.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 з можливістю внесення застави та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами поданої апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 30 05 2025 року про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування до 26 липня 2025 року, із визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4