КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3093/2025
Категорія КК: ч. 4 ст. 190 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном (шахрайство) в особливо великих розмірах, за наступних обставин.

Після призначення ОСОБА_8 16.07.2021 на посаду Міністра внутрішніх справ України у ОСОБА_6 виник намір на заволодіння грошовими коштами осіб шляхом обману під виглядом надання допомоги у вирішенні різноманітних питань, впливу на прийняття рішень службовими особами органів державної влади, через начебто родинні відносини з ОСОБА_8 .

З цією метою ОСОБА_6 поширював серед своїх знайомих інформацію про те, що він є двоюрідним братом Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_8 .

Так, 02.08.2021, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_6 зустрівся для обговорення інвестиційного проекту з його знайомим ОСОБА_9 біля паркінгу торгівельного центру «ЦУМ», що по вул. Б. Хмельницького, 2 у м. Києві. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_6 , дізнавшись про бажання ОСОБА_9 влаштуватись на роботу в органи державної влади, повідомив, що є двоюрідним братом Міністра внутрішніх справ України / далі - МВС України/ ОСОБА_8 . На прохання ОСОБА_9 розглянути його кандидатуру для працевлаштування до МВС України, зокрема, на посади патронатної служби ОСОБА_6 повідомив, що поцікавиться вказаним питанням та поінформує ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_6 , будучи обізнаний щодо наявності у ОСОБА_9 грошових коштів в особливо великому розмірі, вирішив заволодіти останніми, начебто під виглядом передачі їх службовим особам МВС України для вирішення питання про працевлаштування ОСОБА_9 в МВС України.

07.09.2021, о 18 год. 40 хв., під час спілкування через месенджер «WhatsАpp» ОСОБА_6 , діючи з корисливим мотивом, з метою привласнення коштів ОСОБА_9 , довів до його відома те, що для його призначення на посаду начальника Департаменту державного майна та ресурсів МВС України ОСОБА_9 необхідно надати йому грошові кошти у розмірі 70 тисяч доларів США для їх подальшої передачі службовим особам МВС України. ОСОБА_6 при цьому не мав наміру будь-кому передавати кошти, а також впливати на вказаних службових осіб, тобто планував обернути зазначені кошти на власну користь.

В подальшому, протягом вересня - листопада 2021 року, під час спілкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 як через месенджер «WhatsАpp», так і в ході особистих зустрічей, останній завіряв ОСОБА_9 щодо своїх можливостей вирішити питання про призначення останнього на посаду начальника Департаменту державного майна та ресурсів МВС України шляхом передачі коштів у розмірі 70 тис. доларів США посадовим особам МВС України.

09.12.2021, близько 17 години, ОСОБА_6 , під час зустрічі з ОСОБА_9 у приміщенні ресторану «За двома зайцями», за адресою: м. Київ, Андріївський узвіз, 34, повторно повідомив про свої можливості вирішити питання про призначення ОСОБА_9 на посаду начальника Департаменту державного майна та ресурсів МВС України. При цьому, з урахуванням попередніх взаємовідносин між ними (боргу ОСОБА_6 перед ОСОБА_9 у розмірі 10 тисяч доларів США) останній мав фактично надати ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 60 тисяч доларів США.

У подальшому, 26.01.2022, приблизно, о 13 год, ОСОБА_6 , зустрівшись з ОСОБА_9 в офісному приміщенні (перебувало у користуванні ОСОБА_6 ) за адресою: м. Київ вул. Воздвиженська, 42, повідомив ОСОБА_9 , що у разі погодження його кандидатури на посаду, він має відразу протягом декількох днів передати йому обумовлену суму в повному розмірі та продемонстрував сейф в якому вказані кошти мають знаходитись до вирішення питання щодо працевлаштування ОСОБА_9

28.01.2022, ОСОБА_6 під час телефонної розмови з ОСОБА_9 через месенджер «WhatsАpp» повторно повідомив останньому, що кошти у розмірі 60 тисяч доларів США слід надати йому наперед, а після їх демонстрації так званому «куратору» з числа службових осіб МВС України, грошові кошти будуть зберігатися в офісі ОСОБА_6 за адресою: м. Київ вул. Воздвиженська, 42, та розпочнеться процедура його працевлаштування на посаду в МВС України.

Однак, 29.01.2022, під час телефонної розмови через месенджер «WhatsАpp» ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що вже передав службовим особам МВС України частину неправомірної вигоди у розмірі 10 тисяч доларів США (які він був винен ОСОБА_9 ) та щодо необхідності зустрічі ОСОБА_9 01.02.2022 з «начальником кадрів» МВС України щодо його працевлаштування на вказану посаду. Водночас, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що у разі згоди на умови працевлаштування, йому необхідно передати грошові кошти у розмірі 60 тисяч доларів США протягом 1-2 днів.

В подальшому, 31.01.2022 ОСОБА_6 під час телефонної розмови через месенджер «WhatsАpp» з ОСОБА_9 змінив умови передання йому неправомірної вигоди, зазначивши, що 01.02.2022 ОСОБА_9 має надати йому частину загальної суми у розмірі 10 тисяч доларів США, для «підтвердження серйозності намірів» ОСОБА_9 працевлаштуватись в МВС України, а решту суми у розмірі 50 тисяч доларів США необхідно надати йому після проходження співбесіди з службовими особами МВС України.

01.02.2022, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , в ході спілкування через месенджер «WhatsАpp», вони домовились зустрітись в ресторані готелю «Козацький», що за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3. Цього ж дня, о 15 год. 56 хв. ОСОБА_6 прибув до ресторану готелю «Козацький», який знаходиться на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3, де його чекав ОСОБА_9 та сів за столик поруч з ним.

В ході розмови ОСОБА_6 повідомив, що окрім грошових коштів у розмірі 10 тисяч доларів США, які ОСОБА_9 приніс на вказану зустріч, необхідно передати йому ще 50 тисяч доларів США. Грошові кошти він має намір передати службовим особам МВС України за вирішення питання про працевлаштування ОСОБА_9 , а у випадку відсутності позитивного результату, він зможе забрати та повернути ОСОБА_9 вказані грошові кошти.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, маючи на меті шляхом обману заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 60 тисяч доларів США, що станом на 01.02.2022 становило 1 707 330 грн, тобто особливо великий розмір, знаходячись в зазначеному місці, отримав від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, двісті доларів США та несправжні (імітаційні) засоби у вигляді доларів США, вважаючи, що йому передано кошти у розмірі 10 тисяч доларів США, що станом на 01.02.2022 становило 284 555 грн, в якості частини від обумовленої суми, та не перераховуючи їх, поклав до внутрішньої кишені своєї куртки.

Під час виходу з приміщення готелю «Козацький», біля його центрального входу, о 16 год 00 хв, ОСОБА_6 затримано працівниками правоохоронних органів.

Отже, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 в особливо великих розмірах шляхом обману, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вказаний вирок та закрити кримінальне провадження у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недоведеністю вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Неповноту судового розгляду апелянт вбачає у тому, що не здійснено допит свідка ОСОБА_9 , який нібито передавав кошти його підзахисному за сприяння у призначенні на посаду в Департамент МВС України. На думку захисника, ОСОБА_9 вчиняв ряд дій, спрямованих на провокацію ОСОБА_6 до можливих незаконних дій. Вважає, що з огляду на досліджені докази, надані стороною обвинувачення, вбачається, що ОСОБА_6 не вчиняв жодних активних дій, спрямованих на отримання коштів від ОСОБА_9 . Натомість саме вказаний свідок постійно провокував ОСОБА_6 , запитуючи про деталі його призначення на посаду.

Поза увагою суду першої інстанції, на думку захисника, залишилось порушення правил підслідності.

Так, захисник зазначає, що в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 000030 від 16.11.2021, 14 липня 2022 року прокурор повідомив ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. Підслідність вказаного кримінального провадження була визначена постановою Генерального прокурора від 18.11.2021 за слідчими Головного управління Національної поліції в АР Крим та місті Севастополі, з огляду на те, що злочин вчинено, в тому числі, на тимчасово окупованій території України АР Крим.

На думку захисника, після затримання ОСОБА_6 працівниками Головного управління Національної поліції в АР Крим та місті Севастополі в Шевченківському районі м. Києва, слідчий не виконав обов`язок та не повідомив прокурора, а прокурор в свою чергу не дотримався правил визначення належної підслідності з огляду на фактичне місце вчинення злочину.

Крім того, захисник вказує про неправильну оцінку судом даних відеозапису з готелю «Козацький». Останній, на думку апелянта, отриманий з порушенням кримінального процесуального закону, з огляду на наявну нумерацію запиту на надання даного відеозапису і відповіді на нього. Тому суд повинен був визнати дані відеозапису недопустимим доказом, а не покладати їх в основу обвинувального вироку.

Захисник звертає увагу суду апеляційної інстанції на сумнівність походження речових доказів, а саме грошових коштів, які нібито були вилучені у ОСОБА_6 під час огляду місця події 01.02.2022 у вбиральні другого поверху готелю «Козацький». Під час допиту в суді першої інстанції ОСОБА_6 детально розповів яким чином були виявлені вказані кошти, категорично заперечував їх належність йому, та зазначив, що останні могли бути йому підкинуті з огляду на відсутність на конверті відбитків пальців обвинуваченого. Суд першої інстанції не здійснив належної правової оцінки вказаних доказів, проігнорував пояснення обвинуваченого, та прийшов до висновків, які суперечать фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти скасування вироку, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами.

Досудове розслідування здійснювалось у відповідності до вимог КПК України. Підстав, які б свідчили про можливе порушення територіальної підслідності, що вплинуло на допустимість отриманих доказів відносно ОСОБА_6 захисником в апеляційній скарзі не зазначено. Колегія суддів також їх не вбачає.Більш того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що 18.11.2021 Генеральним прокурором на підставі ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», враховуючи, що злочин вчинено у тому числі на тимчасово окупованій території України - АР Крим, прийнято рішення про доручення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні з попередньою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 358 КК України. Вказана постанова стороною захисту не оскаржувалась, є законною та обґрунтованою.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена показаннями свідків та письмовими доказами.

Так, показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , допитаними під час судового розгляду, підтверджується факт залучення їх у якості понятих під час проведення негласної слідчої дії (контролю за вчиненням злочину) в приміщенні Головного управління поліції в м. Києві. Свідки підтвердили, що особі чоловічої статі було вручено грошові кошти (200 доларів США та імітаційні засоби, які імітують банкноти номіналом 100 доларів США з однаковим серійним номером у кількості 98 одиниць), завернуті у целофан, які вказана особа мала передати іншій. В подальшому, в приміщенні готелю «Козацький» при проведенні слідчих дій, свідки побачили ОСОБА_6 , у якого знайшли гроші в сумі 10 тисяч доларів. Знайдені кошти були тими, що вручались першій особі в приміщенні поліції. Свідки категорично заперечили застосування будь-якого тиску чи насильства стосовно ОСОБА_6 , а також заперечували можливість підкидання коштів обвинуваченому.

Показання вказаних свідків підтверджується даними протоколу затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину від 01.02.2022 з додатком, згідно з яким останній підтвердив отримання від ОСОБА_9 грошових коштів нібито за карбамід. Версія про отримання ОСОБА_6 коштів від ОСОБА_9 за карбамід проаналізована судом та обґрунтовано відхилена з огляду на встановлення домовленості між вказаними особами про безготівковий розрахунок за товар. Факт передачі грошових коштів ОСОБА_6 ОСОБА_9 підтверджується даними відеозапису ДП «Готель Козацький», допустимість якого підтверджена судом. Колегія суддів погоджується з тим, що наявність технічної помилки в нумерації при відповіді на запит прокурора, не є підставою для визнання отриманого відеозапису недопустимим доказом.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 узгоджується з даними протоколу огляду грошових коштів від 01.02.2022, протоколу від 01.02.2022, за результатами виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів, протоколу вручення грошових коштів для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 01.02.2022, відповідно до яких оглянуто 200 доларів США та імітаційні засоби у вигляді грошових коштів у сумі 9 800 доларів США, які у присутності вказаних понятих, вручені ОСОБА_9 .

Даними протоколу про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту №42/723 від 04.02.2022, підтверджується факт висловлення ОСОБА_6 в якості умови для вирішення питання про призначення ОСОБА_9 на посаду начальника Департаменту державного майна та ресурсів МВС України, або іншу керівну посаду в МВС України надання обвинуваченому 60 тисяч доларів США, тобто ще 50 тисяч доларів США. Після цього, ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів, передав ОСОБА_6 пакунок під виглядом 10 тисяч доларів США.

Даними протоколу за результатами проведення НСРД №42/801 від 08.02.2022 - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, підтверджується факт розмови ОСОБА_6 з різними абонентами, під час яких він акцентував увагу на наявність нібито власних зв`язків з правоохоронними органами, у зв`язку з чим він має можливість за грошову винагороду вирішувати різноманітні питання, впливати на прийняття рішень службовими особами органів державної влади.

Даними протоколу з додатками за результатами проведення НСРД - спостереження за особою, річчю або місцем №42/312 від 24.01.2022, задокументовано зустріч 09.12.2021 ОСОБА_6 з ОСОБА_9 у приміщенні ресторану «За двома зайцями».

Даними протоколу з додатками за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю особи №42/429 від 27.01.2022, задокументовано факт зустрічі ОСОБА_6 з ОСОБА_9 09.12.2021 у приміщенні ресторану «За двома зайцями», в ході якої ОСОБА_6 повідомив про свої можливості вирішити питання про призначення ОСОБА_9 на різні посади у державних органах, у тому числі правоохоронних (ДМС, Мінюст, МВС). При цьому, з урахуванням попередніх взаємовідносин між ними, а саме боргу ОСОБА_6 перед ОСОБА_9 у розмірі 10 тисяч доларів США, останній мав фактично надати грошові кошти у розмірі 60 тисяч доларів США.

Даними протоколу за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеконтролю особи №42/63 від 21.04.2022, підтверджується факт того, що 26.01.2022 ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , у разі погодження його кандидатури, про необхідність протягом декількох днів передати йому обумовлену суму в повному розмірі та продемонстрував сейф, в якому вказані кошти мають знаходитись до вирішення питання щодо працевлаштування ОСОБА_9 28.01.2022 під час телефонної розмови ОСОБА_6 повідомив, що грошові кошти («ресурс») слід надати йому наперед, а після їх демонстрації так званому «куратору» з числа службових осіб МВС України, грошові кошти будуть зберігатися в офісі ОСОБА_6 та розпочнеться процедура його працевлаштування на посаду в Міністерстві внутрішніх справ України. 01.02.2022 під час особистої зустрічі ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що окрім грошових коштів у розмірі 10 тисяч доларів США, які він приніс на вказану зустріч, необхідно передати йому ще 50 тисяч доларів США для подальшого надання службовим особам МВС України для працевлаштування, а у випадку відсутності позитивного результату - вказані кошти будуть повернуті. При цьому ОСОБА_6 послався на зв'язок з помічником Міністра внутрішніх справ ОСОБА_8 - ОСОБА_12 .

Викладені вище дані, на думку колегії суддів, свідчать про ініціативний характер дій обвинуваченого, спрямованих на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 та відсутність провокації з боку останнього Відповідно до змісту розмов від 26.01.2022, 28.01.2022 та 01.02.2022 ОСОБА_6 без будь-якого примусу або стороннього впливу проявляв активність у питанні передачі йому грошових коштів за нібито працевлаштування ОСОБА_9 на посаду в правоохоронні органі. Прояв явної заінтересованості, обговорення деталей, озвучування суми винагороди та активність в отриманні грошових коштів, на думку колегії суддів, спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про провокацію злочину. ОСОБА_6 жодного разу не відмовився від отримання неправомірної вигоди, а навпаки активно підбурював ОСОБА_9 до передачі йому грошових коштів за нібито працевлаштування. Крім того, зміст розмов ОСОБА_6 , зафіксованих, у тому числі, у протоколі №42/801 від 08.02.2022 за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. ОСОБА_6 під час спілкування з різними абонентами хизувався своїми нібито зв`язками з правоохоронними органами та можливістю за грошову винагороду вирішувати різноманітні питання, впливати на прийняття рішень службовими особами органів державної влади.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заперечення обвинуваченим вчинення злочину та одночасне висунення скарги на те, що його спровокували вчинити цей злочин, є непослідовним і не підпадає під категорію «справ про провокацію злочину». Про вказану правову позицію неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Досліджених судом доказів, на думку колегії суддів, достатньо для ухвалення законного та обгрунтованого рішення. Підстав вважати, що не здійснення допиту свідка ОСОБА_9 під час судового розгляду, свідчить про неповноту судового розгляду, колегія суддів не вбачає. На показання вказаного свідка суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку не посилався. Проведений захисником аналіз показань вказаного свідка, наданих під час досудового розслідування, на думку колегії суддів, є безпідставним, з огляду на те, що останній не був допитаним під час судового розгляду. Прокурором і судом вживались всі можливі заходи для допиту вказаного свідка в ході судового розгляду. Однак з об`єктивних причин (неможливість встановити його місце перебування на час розгляду), допит останнього проведений не був.

Порушень КПК України, які б стали підставою для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Покарання ОСОБА_6 призначене з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Враховуючи викладене, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга захисника, доводи якої не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, - без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року, яким ОСОБА_6 , засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/3093/2025

№ 761/18810/22

Категорія КК: ч. 4 ст. 190 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року, яким ОСОБА_6 , засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 09 червня 2025 року о 10 годині 30 хвилин.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3