Дата документу 05.09.2025Справа № 554/8799/25
Провадження № 1-кс/554/7723/2025
У Х В А Л А

05 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000471 від 24.11.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2025 року до Шевченківського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , який просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000471 від 24.11.2023 року.

На обґрунтування скарги послався на те, що до ТУ ДБР у м. Полтаві надійшла ухвала Полтавського апеляційного суду від 27.09.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_3 повідомив, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні при проведенні з ним слідчого експерименту щодо обставин крадіжки він оговорив себе під тиском працівників поліції, зокрема через незаконне затримання і застосування тортур у виді позбавлення можливості пити воду, харчуватися, справляти природні потреби. У зв`язку з чим суд доручив ТУ ДБР у м. Полтаві провести дослідження фактів про застосування працівниками поліції під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001088 від 20.11.2017 року фізичного та психологічного насильства, зокрема тортур, відносно ОСОБА_3 . Постановою слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві від 29.05.2025 року, кримінальне провадження № 0000471 від 24.11.2023 року за ч. 2 ст. 365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. ОСОБА_3 вважає, що слідчим не було проведено необхідних та можливих слідчих дій у даному кримінальному провадженні, тому постанова не є обґрунтованою та правомірною, оскільки не витребувано, не оглянуто і не долучено до матеріалів справи журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Миргородського ВП за 15 лютого 2018 року у тому рахунку і записів відеоспостереження з приміщення Миргородського ВП, оскільки як саме приміщення так і подвір?я обладнані системою відеонагляду; не витребувано із Миргородської місцевої прокуратури відомостей про наявність письмових звернень чи скарг ОСОБА_3 щодо застосування до нього недозволених методів дізнання та слідства, яке мало місце у 2018 році а саме 19.02.2018 року; не витребувано і не оглянуто його скарги в період перебування в ІТТ Миргородського ВП які повинні були вноситися до відповідних журналів; не допитано колишнього слідчого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 ; не допитані особи які були задіяні в якості понятих при проведенні 15.02.2018 року слідчого експерименту та не досліджено його відео; не допитано колишнього керівника Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на ім?я якого 19.02.2018 року подавалася скарга щодо її подальшого руху та здійснення перевірки; не встановлені та не допитані особи яким доручалося проведення такої перевірки за його скаргою; не допитаний громадянин ОСОБА_7

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд скарги у їх відсутність.

Слідчий до суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Частина 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається вразі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 284 ч. 2 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Згідно з ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Під час розгляду скарги встановлено, що 24.11.2023 року Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованим у місті Полтава до ЄРДР № 0000471 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Згідно з постановою слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава від 29.05.2025 року кримінальне провадження № 0000471 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки відсутній склад кримінального правопорушення.

Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим не встановлені і не допитані в якості свідків інші особи, на яких посилається скаржник ОСОБА_3 , зокрема слідчий СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , який проводив слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_3 15.02.2018 року та особи які задіяні в якості понятих при проведенні слідчого експерименту, недосліджено його відеозапис.

Не в повній мірі залишилось виконаним і доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України ( а.с. 17-18), надане Полтавському управлінню ДВБ Національної поліції України зокрема, не встановлено інших осіб слідчих та оперативних співробітників які проводили окремі слідчі та процесуальні дії чи брали участь у їх проведенні окремих дій за участю ОСОБА_3 та не проведено їх допит в якості свідків з приводу скарг ОСОБА_3 .

Таким чином, з сукупності доказів наявних в матеріалах кримінального провадження не можливо одностайно встановити відсутність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Отже, з постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що ним не з`ясовано всіх обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Вказані факти свідчать про неповноту проведеного досудового розслідування та передчасного прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

З огляду на встановлені в ході розгляду скарги обставини, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є недостатньо необґрунтованою, оскільки рішення про відсутність складу кримінального правопорушення прийнято передчасно, без вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення складу кримінального правопорушення та належної правової оцінки встановленим обставинам, а також об`єктивної оцінки обставин та визначення усіх елементів кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона).

Слід зауважити, що слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійсненні судового контролю у кримінальному провадженні. Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи, що при розслідуванні вказаного кримінального провадження не було проведено всіх необхідних слідчих дій для повного і всебічного встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідчим належним чином не вжито заходів для виконання вимог ст. 9 КПК України, що є суттєвим порушенням і безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення, тому постанова від 29.05.2025 року, підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження поверненню до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава для продовження досудового розслідування.

При цьому, слідчим суддею приймається до уваги правова позиція, викладена у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Керуючись статтями 2, 25, 28, 214, 303 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову про закриття кримінального провадження № 0000471 від 24.11.2023 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10