УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 204 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту із метою збереження речових доказів на майно, яке було виявлено та вилучено у ході обшуку, проведеного 08.08.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого зазначено у клопотанні.

Прокурор подав до суду заяву, в якій зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить розглянути у його відсутність.

Також до канцелярії суду надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , в якому просить розглянути клопотання без його участі, у задоволенні клопотання просить відмовити, посилаючись на долучені письмові заперечення, а саме на необґрунтованість та безпідставність поданого стороною обвинувачення клопотання про арешт майна.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяву прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000006 від 07.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи підконтрольні підприємства

ТОВ «Флай ойл» (код ЄРДПОУ 42467625), ТОВ «Роял Ресурс» (код ЄРДПОУ 40136228), ТОВ «Лідер Ойл» (код ЄРДПОУ 41456408), ТОВ «Флай-М15» (код ЄРДПОУ 45014846), ТОВ «Авто Юг Сервіс» (код ЄРДПОУ 42109945) та інших суб`єктів підприємницької діяльності, разом з невстановленими службовими особами підприємств - контрагентів вчинив дії, направлені на умисне ухилення від сплати податків, що призвело до ненадходження до бюджету податку на додану вартість у сумі 12 510 078 грн.

Так, відповідно матеріалів Управління із стратегічного захисту економіки Територіального управління БЕБ в Одеській області, в ході аналізу діяльності

ТОВ «Флай-Ойл» встановлено, що вказаним СПД, у якого наявні автозаправні станції лише на території Одеської області, фактично здійснювалась роздрібна та оптова торгівля пальним.

Разом з тим, серед СПД - покупців паливно-мастильних матеріалів ТОВ "Флай Ойл" встановлено суб`єкти господарювання, які зареєстровані та здійснюють господарську діяльність в інших областях України та у яких відсутні ліцензії на торгівлю або зберігання пального.

З урахуванням відсутності ліцензій на торгівлю та зберігання паливно-мастильних матеріалів у підприємств, в адресу яких ТОВ «Флай Ойл» виписано податкові накладні щодо постачання нафтопродуктів, відсутності місць зберігання паливно-мастильних матеріалів та територіальної віддаленості даних підприємств від автозаправних станцій ТОВ "Флай Ойл", відсутності реєстрації послуг з транспортування в адресу суб`єктів, які знаходяться в інших областях України, існують підстави вважати фінансово-господарські операції між ТОВ "Флай Ойл" та СПД покупцями нафтопродуктів, зокрема ТОВ «Дортехстрой» (), ПП «Трак Форвард» (), ТОВ «Сі «Транс-Інвест Черкаси» (), ТОВ «Дж-Транс» (), ТОВ «Спецтранс ВВ» (), ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ТОВ «Гермес-Трейдінг» (), ТОВ «Єврологістік-2021» (), ПП «Компанія Ом» (), ТОВ «Странсбуд» (), ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ТОВ «Аванта Транс» (), ТОВ «Транссхід» (), ТОВ «Емті Транс Логістик» (), ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ТОВ «Будтехтранс Іф» (), ФОП ОСОБА_10 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), ТОВ «Капіталл» () на загальну суму 67 834 914 грн. (ПДВ 12 510 078 грн) такими, що у дійсності не відбувались та направлені на формування схемного кредиту з ПДВ.

При цьому встановлено, що фактично ПММ, які відповідно до податкових накладних зареєстровано в адресу покупців з інших областей України, реалізується за готівкові кошти оптом та у роздріб суб`єктам господарювання та населенню.

Так, у порушення п. п. 185.1, ст. 185, п. 187.1, ст. 187, п. 188.1, ст. 188,

п. 201.1, ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, підприємствами ОСОБА_6 не віднесено до складу податкових зобов`язань вартість реалізованих паливно-мастильних матеріалів на загальну суму

67 834 914 грн. без ПДВ, внаслідок чого не сплачено ПДВ у загальній сумі

12 510 078 грн.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 організовано придбання та подальший продаж світлих нафтопродуктів за готівкові кошти, що не відображено у податковій звітності ТОВ «Флай ойл» (код ЄРДПОУ 42467625), ТОВ «Роял Ресурс» (код ЄРДПОУ 40136228), ТОВ «Лідер Ойл» (код ЄРДПОУ 41456408), ТОВ «Флай-М15» (код ЄРДПОУ 45014846), ТОВ «Авто Юг Сервіс» (код ЄРДПОУ 42109945). Крім того забезпечується документальне оформлення операцій продажу в адресу підприємств вигодонабувачів бензину та дизельного пального, фактично реалізованого за готівкові кошти ряду суб`єктів господарювання на території Одеської області.

Враховуючи вищенаведене, вбачається проведення транзитних фінансових операцій, спрямованих на надання податкової вигоди контрагентам, з метою штучного формування податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Встановлено, що ОСОБА_11 , бухгалтер, яка надає послуги вказаним підприємствам, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Приміщення, розташовані за вищевказаною адресою, відповідно наявних у кримінальному провадженні відомостей, використовується ОСОБА_11 та за вказаною адресою може зберігатись первинна фінансово-господарська документація вказаних підприємств. У Державному реєстрі речових прав наявні відомості щодо права власності приміщень за вказаною адресою у ОСОБА_11 .

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 08.08.2025 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, у ході якого вилучено речі та документи, які містять відомості, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон Iphone 11 IMEI НОМЕР_5 (пароль НОМЕР_6 ), належний ОСОБА_11 ;ноутбук Asus s/n: LANOCV103291427 (пароль 1610) з зарядним пристроєм до нього.

Постановою детектива від 09.08.2025 вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що ці матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обстави, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно імовірно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, оскільки може містити у собі інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, може бути предметом його вчинення, а тому потребує збереження для подальшого дослідження з метою доказування або спростування факту вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, у ході огляду вилучені мобільний телефон та ноутбук, можливо буде виявлено графічні зображення, листування та відомості, які мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, відповідно до чого, слідчий суддя вважає, що вилучений мобільний телефон та ноутбук потребує дослідженню з метою виявлення в них інформації, яка може мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя не виключає факту того, що вказані мобільний телефон та ноутбук використовувався у вчиненні злочинів у даному провадженні, зокрема через них відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, вони можуть містити електронні файли та електронне листування,документи, проекти, тощо, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження його вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилучених технічних пристроїв, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених особі пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає, внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000006 від 07.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 204 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 08.08.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон Iphone 11 IMEI НОМЕР_5 (пароль НОМЕР_6 ), належний ОСОБА_11 ;

- ноутбук Asus s/n: LANOCV103291427 (пароль 1610) з зарядним пристроєм до нього.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1