Справа № 755/1740/20
Провадження № 11-кп/824/3392/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисниці (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатки ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави -,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року - клопотання прокурора задоволено частково. Продовжено обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 04 квітня 2025 року включно.

Зменшити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу до 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 362 600 (один мільйон триста шістдесят дві тисячі шістсот) гривень.

Суддя мотивував своє рішення тим, що в той же час продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні. ОСОБА_7 протягом тривалого часу обіймав посаду в органах СБУ, а тому існує ймовірність того, що він може впливати на працівників та службових осіб, які можуть бути свідками у цьому кримінальному провадженні.

Окрім цього, стосовно ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 , як колишній працівник правоохоронного органу має широке коло зв`язків, серед службових осіб різних судових, правоохоронних та інших державних органів, користуючись якими обвинувачений може опосередковано здійснювати тиск на учасників з метою незаконного впливу на перебіг судового провадження.

Разом з тим, суд зазначив, що існує ризик щодо можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема, ОСОБА_7 є обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163; ч. 2 ст. 182; ч. 2 ст. 328; ч. 1 ст. 366 КК України, у іншому кримінальному провадженні, яке розглядається Шевченківським районним судом міста Києва. У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 сторона обвинувачення інкримінує вчинення особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб.

Отже, суд у даному кримінальному провадженні дійшов висновку, що належна поведінка ОСОБА_7 може бути забезпечена виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та постановити нове рішення, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що заявлений стороною обвинувачення ризик щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду не відповідає нормам міжнародного права та практиці ЄСПЛ, оскільки обґрунтовується лише тяжкістю обвинувачення та покаранням до 15 років позбавлення волі. Разом з цим, з урахуванням ч. 5 ст. 72, яка діяла на момент скоєння правопорушення ОСОБА_7 вже 11 років відсидів у СІЗО з урахуванням 1 день знаходження в умовах СІЗО за 2 дні позбавлення волі.

Окрім цього, наявність ризику впливу на потерпілих, свідків та інших обвинувачених ґрунтується на припущеннях прокурора та показаннях потерпілого ОСОБА_8 про загрозу його життю та здоров`ю, тоді як фактичних даних такої загрози не має.

Наявність обвинувачення у особливо тяжкому злочині не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В клопотанні відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисниці ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Приписами ст. 422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст. 199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд, всупереч твердженням захисника, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Вирішуючи питання про необхідність продовження застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 , під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.14, ч.5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ст. 257 КК України, до особи може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі з реальним строком його відбуття.

Наведене, а також обставини інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 , кримінальних правопорушеннь, дають підстави вважати, що останній може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань або вчинити нове кримінальне правопорушення, тобто ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не відпали та не зменшились.

Доводи захисниці про те, що заявлений стороною обвинувачення ризик щодо переховування від органів досудового розслідування, не відповідає нормам міжнародного права та практиці ЄСПЛ, то колегія суддів враховує наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Тому,апеляційний суд не бере до уваги доводи захисника про те, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу втратили свою актуальність та вважає, що такі ризики, не змінилися.

Також колегія суддів звертає увагу, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою в даному випадку не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

З урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінальних правопорушень та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_7 , процесуальних обов`язків.

Окрім того, судом у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, визначено заставу, яка гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого у разі її внесення.

За наведеного, правових підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд не вбачає і вважає, що рішення суду про продовження відносно ОСОБА_7 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлене з дотриманням вимог закону, з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги захисниці ОСОБА_6 , не має, ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатки ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року щодо обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3