УХВАЛА

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 163/2885/25

провадження № 13-58зво25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

розглянула заяву ОСОБА_21 на постанову Шацького районного суду Волинської області від 25 березня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 липня 2025 року за виключними обставинами,

УСТАНОВИЛА:

Постановою Шацького районного суду Волинської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_21 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Цим же рішенням відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_21 про закриття провадження по цій справі.

Волинський апеляційний суд постановою від 30 липня 2025 року залишив зазначене судове рішення без змін.

ОСОБА_21 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата)

із заявою про перегляд судових рішень щодо нього за виключними обставинами. Заявник просить скасувати вказані вище постанови судів першої та апеляційної інстанцій, а справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_21 вказує на відсутність належних та допустимих доказів у справі, які б підтверджували його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, й на допущені судами попередніх інстанцій порушення матеріального та процесуального законів, що призвело до постановлення незаконних і необґрунтованих судових рішень. На думку заявника, апеляційний суд постановив рішення з порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїй заяві скаржник посилається на ст. 62 Конституції України, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного суду, практику Верховного Суду та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08), «Бантиш та інші проти України» від 06 жовтня 2022 року (заява № 13063/18).

Перевіривши наведені в заяві доводи, Велика Палата дійшла таких висновків.

Згідно із частиною першою статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Зазначену засаду судочинства конкретизовано у ст. 14 та п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Підстави і порядок перегляду Великою Палатою рішень суду по справах про адміністративні правопорушення визначені Главою 241 КУпАП.

Єдиною підставою для перегляду Великою Палатою судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 2971 КУпАП, є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Зазначена норма передбачає, що заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути подана особою на користь якої постановлено рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною.

Відповідно до вимог ст. 2978 КУпАП Велика Палата переглядає судові рішення лише за вказаною підставою.

Проте, звертаючись до Великої Палати, ОСОБА_21 посилається на рішення ЄСПЛ, які безпосередньо його не стосуються, адже були постановлені на користь інших осіб. Даних про те, що ЄСПЛ постановив рішення на користь ОСОБА_21 , у суду немає. Не міститься таких відомостей і в поданій заяві, а посилання скаржника на висновки ЄСПЛ у справах щодо інших осіб не може в силу закону бути підставою для перегляду оспорюваних ним постанов.

Крім того зі змісту заяви ОСОБА_21 убачається, що скаржник просить Велику Палату переглянути судові рішення через відсутність належних доказів у справі та допущені судами попередніх інстанцій порушення матеріального та процесуального законів, тобто з підстав, які не передбачені КУпАП. Але заявник не посилається на наявність обставин, зазначених у гл. 241 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень з інших підстав, ніж ті, що встановлені процесуальним законом.

Отже, оскільки заявник не вказав про наявність обставин, зазначених у гл. 241 КУпАП, а інших підстав для перегляду Великою Палатою судових рішень у справі про адміністративне правопорушення законом не передбачено, подана ОСОБА_21 заява не підлягає розгляду Великою Палатою в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З урахуванням положень ст. 19 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, Велика Палата

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_21 про перегляд постанови Шацького районного суду Волинської області від 25 березня 2025 року та постанови Волинського апеляційного суду від 30 липня 2025 року за виключними обставинами.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1 СуддіОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_22 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20