Справа № 201/9235/25
Провадження № 1-кс/201/3396/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000916 від 03.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , в якому остання просить накласти арешт на вилучене в ході обшуку 24.07.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 майно: банківські карти, мобільні телефони, ноутбук та інше.

В обґрунтування клопотання вказувала, що СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000916 від 03.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 09.04.2025 вона перевела грошові кошти у сумі 164500 грн. на рахунок НОМЕР_1 для здійснення купівлі товару, який їй надала невідома особа у месенджері "Телеграм", однак товар так і не отримала, чим їй було спричинено матеріальну шкоду. (ЖЕО 27400 від 02.07.25).

24.07.2025 року старший слідчий СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 був проведений обшук на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 .

В ході обшуку було виявлено та вилучено: банківські карти, мобільні телефони, ноутбук та інше.

В подальшому все вищеперераховане було вилучено до відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Таким чином, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Орган досудового розслідування вважає, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Вилучені документи та носії інформації могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть слугувати доказом причетності до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 .

Вилучені мобільні телефони, ноутбук могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення які можуть слугувати доказом причетності власника пристрою до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, шляхом аналізу отриманої з мобільного телефону інформації у вигляді листування, фотозображень, дзвінків та контактів, шляхом проведення відновлення видаленої інформації, аналізу історії браузера, що в сукупності можуть підтвердити факт вчинення кримінального правопорушення. Стосовно мобільних телефонів та ноутбуку, вилучення яких було прямо прописано в Ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, інформація з них має бути проаналізована та направлена на судову комп`ютерно-технічну експертизу та інші види судових експертиз для доказу причетності власника мобільного пристрою та ноутбуку до вищевказаного кримінального правопорушення. Банківські картки будуть проаналізовані та до вказаних рахунків планується отримання тимчасового доступу, флеш накопичувачі можуть містити інформацію необхідну для досудового розслідування, тож також мають бути оглянуті.

Орган досудового розслідування вважає, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився. Надав суду заяву, в якій вказував, що просить суд клопотання розглянути на розсуд суду, також просить розглянути його у її відсутність.

Особа, стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився. Клопотань та заяв від нього не надходило.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого погоджене прокурором не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів слідчим суддею встановлено, що 24.07.2025 року старшим слідчим СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 був проведений обшук на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 та вилучено банківські карти, мобільні телефони, ноутбук та інше.

В рамках кримінального провадження все вилучене майно в ході обшуку за вище вказаною адресою постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 24.07.2025 визнано речовими доказами.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Клопотання про накладення арешту на майно є необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Оскільки клопотання слідчого, подане 25.07.2025, містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, з яких саме міркувань пропонується накласти арешт на майно, перелік якого наведено в клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Усі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000916 від 03.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути власнику майна вилученого в ході обшуку 24.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 майно, а саме:

-Банківську картку Райффайзен Банк № НОМЕР_2 ;

-Банківську картку АльфаБанк № НОМЕР_3 ;

-Банківську картку Otpbank № НОМЕР_4 ;

-Аркуш паперу з рукописними написами;

-Чек №1296526;

-Аркуш паперу з рукописним написами;

-Мобільний телефон ZTE, блакитного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , ІМЕІ3: НОМЕР_7 , с.н. НОМЕР_8 ;

-Мобільний телефон iPhone 15 Pro Max Blue Titanium, 256 GB, imei1: НОМЕР_9 , імеі2: НОМЕР_10 ;

-Флеш накопичувач фірми «Kingston» чорного кольору об`ємом 128 ГБ, флеш накопичувач фірми «Kingston», червоного кольору;

-Ноутбук фірми «Lenovo» сірого кольору, модель: LOQ15IAX9

S/N MP2P39MJ, разом з зарядним пристроєм;

-Сім-холдер оператора «Київстар» на номер телефону НОМЕР_11 , сім картка «Мтс 13»;

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1