провадження №1-кп/947/987/25
У Х В А Л А

03 липня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Клопотання сторін кримінального провадження.

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

02.07.2025 року прокурором до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому строків тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

17.02.2025 року слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому було продовжено до 15.05.2025 року.

Вказував, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, - переховування вказаного обвинуваченого від суду.

Також заявляв, на необхідності проведення допитів в судовому засіданні свідків і потерплої, адреси мешкання яких відомі обвинуваченому ОСОБА_3 - свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, - незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілу і свідків у цьому ж кримінальному провадженні; схиляючи їх до зміни своїх показань на користь ОСОБА_3 .

Окрім цього, звертав увагу, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, постійних джерел доходів не має, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що свідчить про те, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

На думку прокурора, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого та обмеження його конституційних прав є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає над інтересами однієї людини та неможливість запобігання вищевказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, просив продовжити на 60 діб строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_3 .

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник, під час судового засідання, проти клопотання прокурора заперечували. Захисник зокрема зазначив, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими та недоведеними. Просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений, зокрема зазначив, що переховуватися від суду він не збирається. Дуже шкодує з приводу того, що сталося, але до суду з`являтися буде кожного разу.

3. Мотиви та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 17.02.2025 року, до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 13.05.2025 року судом було продовжено до 11.07.2025 року включно.

При цьому, під час продовження запобіжного заходу судом було враховано, існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Частина 3 ст.199 КПК України передбачає, що однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, також продовжують існувати, а саме:

-) щодо п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-) щодо п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що у кримінальному провадженні наявні свідки та потерпіла. Станом на сьогоднішній день, судовий розгляд не розпочато, свідки та потерпіла не допитані. Тож, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою зміни показань під час судового розгляду, оскільки відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст.615 цього Кодексу.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, дозволяють суду продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку суду є достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Суд вважає, що дедалі, вказані ризики не зменшилися, оскільки обставини, які їх обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризиків переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу та свідків саме й перешкоджає своєчасне застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тож, на цей час, враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, суд не знаходить підстав для визначення ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 315, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

2. Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 вересня 2025 року включно.

3. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1