Дата документу 31.07.2025 Справа № 335/4527/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4527/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/634/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 5 вересня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 1998480 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

12 березня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

8 липня 2025 року о 10 год. 50 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

8 липня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області задовольнити частково, застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що оскаржувана ухвала не містить переконливих висновків щодо визначеного розміру застави.

Зазначає про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій, проходив військову службу, був неодноразово нагороджений, є інвалідом ІІ групи, інкримінований злочин не спрямований проти життя та здоров`я, є колишнім працівником правоохоронного органу та розумує відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання.

Крім того, зазначає про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний мав можливість покинути територію України, проте повернувся, у вказаному кримінальному провадженні фактично проведені всі слідчі дії в межах предмету доказування за висунутою підозрою, проведені обшуки, вилучені в тому числі грошові кошти.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що підозрюваний має незадовільний стан здоров`я, має ряд захворювань, має на утриманні трьох дітей.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що під час виконання бойових завдань отримав тяжку травму, у зв`язку із чим потребує постійного лікування та реабілітації.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що застава визначена з урахуванням обставин пред`явленої підозри, відповідно до якої ОСОБА_11 вимагав неправомірну вигоду у сумі 1200000 грн.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга з її доповненнями задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_7 до подій вищевказаного кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 має ІІ групу інвалідності, що надає йому правомірні підстави для виїзду за кордон, а отже і можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, вказані обставини в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися як на території України, так і за її межами.

Наявність ризиків знищити, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується обізнаністю підозрюваного ОСОБА_7 з інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, про обставини, що є предметом доказування у ньому, про наявність чи відсутність певних доказів, які йому стали відомі у зв`язку із розглядом клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, а тому підозрюваний може безпосередньо або через інших осіб вчинити спроби знищити, приховати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, проте, наразі не відшукані, з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що в свою чергу буде перешкоджати подальшому розслідуванню кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів вважає доведеним і ризик незаконного впливу на потерпілу, який обумовлюється тим, що, як випливає із протоколу допиту ОСОБА_12 , підозрюваний ОСОБА_7 протягом певного часу для досягнення своєї мети, здійснював на потерпілу моральний тиск, у зв`язку із чим, будучі на свободі, підозрюваний може продовжити шляхом психологічного тиску здійснювати на потерпілу незаконний вплив з метою зміни нею показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що як випливає із клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, під час проведення обшуків за місцем попередньої реєстрації та місцем проживання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено копії документів щодо медичних оглядів третіх осіб, а також копії документів щодо військового обліку громадян, що може свідчити про те, що підозрюваний може продовжити кримінальну протиправну діяльність та вчинити інші аналогічні злочини.

Таким чином, вважає, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, урахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не убачає.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій, проходив військову службу, був неодноразово нагороджений, неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо доводів про непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави, то слід зазначити наступне.

Так, за змістом ч. 4 ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави слідчий суддя зобов`язаний врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу; встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України; можливість достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; те, що такий розмір не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява №54335/14, §70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас обвинувачений, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Отже, з огляду на встановлені вище в ухвалі обставини, розмір застави з одного боку повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Так, перевіряючи доводи щодо розміру застави, колегія суддів погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави, та переконана, що з урахуванням характеру та обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , встановлених ризиків, та в сукупності з його майновим станом, особистими даними, зокрема, його віку, сімейного стану, наявності на утриманні трьох дітей, застава в розмірі 1998480 грн. є справедливою, здатною забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в цьому кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, буде помірною для підозрюваного та достатньою для запобігання ризикам і забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що із пред`явленої ОСОБА_7 підозри випливає, що останнім внаслідок вчинення кримінального правопорушення було одержано неправомірну вигоду на загальну суму 1325000 грн.

Серед іншого, колегія суддів відзначає той факт, що 18 липня 2025 року ОСОБА_7 був звільнений з-під варти, після внесення застави у розмірі 1998480 грн. (а.с. 86), що свідчить про те, що визначений слідчим суддею розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга з її доповненнями підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 5 вересня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 1998480 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4