ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № №0000545 від 05.02.2025 р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2025 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, неодруженого, утриманців не маючого, освіта повна загальна середня, непрацюючого, останній раз судимого: вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15.04.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 31.01.2023 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та за його вчинення призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено відраховувати з часу його фактичного затримання та поміщення до установи для відбуття покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_6 без змін.

ЄУНСС: 727/4759/25 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/215/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 54 500 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот) грн. 13 (тринадцять) коп.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 04.02.2025 року, повторно, в період часу з 10:40 до 10:50 год, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, перебуваючи у салоні маршрутного автобуса № 5, в м. Чернівці, шляхом вільного доступу таємно викрав із сумки ОСОБА_9 гаманець вартістю 300 грн., в якому знаходились: фотознімок потерпілої; соціальна транспортна карта ЧТУ на ім`я потерпілої № НОМЕР_1 ; банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 ; банківська картка АТ «А-Банк» № НОМЕР_5 ; банківська картка «Восток» № НОМЕР_6 ; дисконтні картки магазинів «Нива», «Щодня», «Живий Куток», «Копійочка», «Watsons», «Глянц»; брошура «Церква Адвентистів Сьомого Дня»; лист зеленого кольору із контактами КП «Містосервіс»; 3 чеки з магазину «Нива», а також грошові кошти в сумі 4 000 грн, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду в загальному розмірі 4 300 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він не заперечуючи правової кваліфікації своїх дій та доведеності його вини у скоєному кримінальному правопорушенню, просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши призначене йому покарання.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 не врахував належним чином, що останній в судовому засіданні визнав свою провину повністю, щиро розкаювався та просив про проведення судового розгляду за спрощеною процедурою із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, позицію потерпілої, яка жодних претензій до нього немає, оскільки їй повністю відшкодовано завдані збитки.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилась та не повідомила суд про поважність причин її неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просили задовольнити її з підстав, у ній зазначених, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченого не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.

Обвинуваченим ОСОБА_6 оскаржується, зокрема, правильність призначеного йому покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі апелянта про можливість пом`якшення призначеного йому покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином проти власності, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення умисних, корисливих злочинів, офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, те, що інкриміноване діяння він вчинив у період непогашеної судимості, те, що він перебуває на обліку в Чернівецькому обласному наркодиспансері з приводу вживання опіоїдів, синдром активної залежності, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, є осудним.

Обставинами, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , районним судом встановлено: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, згідно пред`явленого обвинувачення, районним судом встановлено вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також районним судом враховано думку потерпілої.

Наведене вище, дало можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією інкримінованої йому статті у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

При цьому, суд враховуючи в сукупності всі обставини справи та особу винного, вважав, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку із чим, не знайшов підстав для застосування ст.ст. 75, 76 КК України при призначенні покарання.

Посилання обвинуваченого про неврахування судом ряду обставин, які пом`якшують ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані районним судом, як при встановленні особи обвинуваченого, так і у своїй сукупності були взяті до уваги при призначенні йому міри покарання.

Інших обставин, зокрема, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містять.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, його особу, який ніде не працює, спосіб вчинення злочину, кількість епізодів, та те, що він скоїв новий корисливий злочин в період непогашеної судимості, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, про яке йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3