Справа №186/1640/25
Провадження №1-кп/0186/520/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м.Шахтарське.

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Шахтарському кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000427 від 11 липня 2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дзержинську, Донецької області, без освіти, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря психіатра неперебуваючого, перебуваючого на обліку у лікаря нарколога з 29 травня 2023 року, несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Вказана постанова суду набрала законної сили 08 квітня 2024 року, з якою ОСОБА_5 був ознайомлений 21 травня 2025 року.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у вигляді, виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року, згідно якої ОСОБА_5 позбавлений права керування транспортними засобами на строк три роки, що підтверджується його власноручним підписом від 21 травня 2025 року, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

22 червня 2025 року об 11 годині 38 хвилин ОСОБА_5 , з ознаками наркотичного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно, протягом року керував автомобілем, марки «ВАЗ 21063», д.н.з НОМЕР_1 в м.Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області по вул.Шкільна, чим порушив п.2.1а та п.2.9а ПДР України. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився повторно, двічі протягом року, за що складено протокол про адміністративне правопорушення від 22 червня 2025 року, серії ЕПР1 №369361 по ч.3 ст.130 КУпАП. Відповідно до постанови, серії ЕНА №5041680, винесеної інспектором відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції - ОСОБА_6 , від 22 червня 2025 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Також, ОСОБА_5 26 червня 2025 року о 10 годині 35 хвилин з ознаками наркотичного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно, двічі протягом року, керував автомобілем, марки «ВАЗ 21063», д.н.з НОМЕР_1 , де на автодорозі М30 1090 км, не виконав Контроль, чим порушив п.3.41, п.2.1а та п.2.9а ПДР України. Від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння в закладі охорони здоров?я водій відмовився, повторно, двічі протягом року, за результатами чого, відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення від 26 червня 2025 року, серії АДД №831230 по ч.3 ст.130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення від 26 червня 2025 року, серії АДД №831240, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Відповідно до постанови, серії ББА №569776, винесеної поліцейським СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції - ОСОБА_7 від 26 червня 2025 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_5 умисно, не виконуючи постанову суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, 03 липня 2025 року о 19 годині 30 хвилин з ознаками наркотичного сп`яніння, повторно, двічі протягом року керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н.з НОМЕР_1 в м.Шахтарському, Синельниківського району, Дніпропетровської області по вул.Кобзаря, чим порушив п.2.1а та п.2.9а ПДР України. Від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння в закладі охорони здоров?я водій відмовився, повторно, двічі протягом року, за результатами чого, відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення від 03 липня 2025 року, серії АДД №830956 по ч.3 ст.130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення від 03 линя 2025 року, серії АДД №830957 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Отже, ОСОБА_5 протягом червня та липня 2025 року систематично вчиняв умисні дії, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, якою його позбавлено права керування транспортними засобами.

31 липня 2025 року між прокурором Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій, на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000427 від 11 липня 2025 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні - ОСОБА_5 , з участю захисника - ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області за адресою вул.Шахтарської Слави, буд.№16, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрюваний ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, передбаченому ч.1 ст.382 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо виявлення та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень; сторони при призначенні покарання врахували наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу підозрюваного, який за місцем проживання характеризується позитивно, погодилися на призначення покарання останньому по ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримала, просила її затвердити та призначити покарання обвинуваченому по ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , визнав повністю себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, від дачі показань відмовився, щиро розкаюється у скоєному, обіцяє, що більше такого не повториться, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.

Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання по ч.1 ст.382 КК України в виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначивши мінімальний іспитовий строк.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч.1 ст.382 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений - ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

На підставі ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення, перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Крім того, при призначенні покарання враховано, що ОСОБА_5 є таким, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим, призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.

Так як укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений відмовився від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а саме: від допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подання клопотання про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь; що ОСОБА_5 скоїв нетяжкий злочин, щиро розкаявся в скоєному, тобто угода відповідає вимогам цього Кодексу, закону та ухваленню вироку, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 покарання по ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Кваліфікація скоєного ОСОБА_5 по ч.1 ст.382 КК України правильна, за ознакою умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України: постанову Іменем України Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року; постанову ЕНА №5041680 від 22 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №369376 від 22 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №369361 від 22 червня 2025 року; постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА №5084892 від 27 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №374489 від 27 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ААД №831230 від 26 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ААД №831240 від 26 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ААД №830956 від 03 липня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ААД №830957 від 03 липня 2025 року; відеозаписи: export-p3wp1, export-hrv38, export-ifr61, визнані документами, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 31 липня 2025 року між прокурором Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій, на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000427 від 11 липня 2025 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні - ОСОБА_5 , з участю захисника - ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області за адресою вул.Шахтарської Слави, буд.№16, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрюваний ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, передбаченому ч.1 ст.382 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо виявлення та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень; сторони при призначенні покарання врахували наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу підозрюваного, який за місцем проживання характеризується позитивно і погодилися на призначення покарання останньому по ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в два роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідність пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази: постанову Іменем України Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року; постанову ЕНА №5041680 від 22 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №369376 від 22 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №369361 від 22 червня 2025 року; постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА №5084892 від 27 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №374489 від 27 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ААД №831230 від 26 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ААД №831240 від 26 червня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ААД №830956 від 03 липня 2025 року; протокол про адміністративне правопорушення ААД №830957 від 03 липня 2025 року; відеозаписи: export-p3wp1, export-hrv38, export-ifr61, визнані документами, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Вирок Шахтарського міського суду Дніпропетровської області на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Шахтарський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1