Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2305/25
Провадження №: 1-кп/332/491/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000238 від 17.08.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, неодруженого, дітей малолітніх або неповнолітніх на утриманні не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ :

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06 березня 2022 року за №7 солдата запасу ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

15 липня 2022 року солдат ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, самовільно залишив місце служби, а саме розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 (місце служби) та був відсутній у місці несення військової служби до 07 жовтня 2022 року, а саме до моменту з`явлення до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, в період часу з 15 липня 2022 року по 07 жовтня 2022 року стрілець 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління не здійснював, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, 07 жовтня 2022 року солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , тим самим останній закінчив вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

07 жовтня 2022 року солдат ОСОБА_4 направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військово-лікарської комісії.

Однак, 19 жовтня 2022 року солдат ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, без поважних причин не з`явився вчасно на службу, а саме до розташування військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 (місце служби) та був відсутній у місці несення військової служби до 23 травня 2024 року, а саме до моменту з`явлення до ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Таким чином, в період часу з 19 жовтня 2022 року по 23 травня 2024 року стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління не здійснював, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, 23 травня 2024 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до ТУ ДБР у м. Мелітополі, тим самим останній закінчив вчинення кримінального правопорушення.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, що кваліфікується як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, що кваліфікується як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю і суду пояснив, що він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . Він проходив службу з 5 березня 2022 року. У липні 2022 року відчув втому від війни. Він попросив надати відпустку, але йому її не надали, через це він покинув службу. Після того як відпочив, приблизно у жовтні 2022, повернувся для проходження служби.

Через деякий час його направили для проходження ВЛК. Він не пройшов останнього лікаря і не повернувся до служби. Це було у кінці жовтня 2022 року. Причини були такі самі через втому. Дуже шкодує про вчинене. Має бажання повернутися до проходження військової служби.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, документів про затримання та обрання запобіжного заходу обвинуваченому.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, обставини, викладені в обвинувальному акті і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 5 ст. 407 КК України, що кваліфікується як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, за місцем служби має посередню характеристику, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей немає.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), ступінь тяжкості вчиненого, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією інкримінованої статті.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. ст. 69, 75, 76 КК України судом не встановлено.

Разом з тим, суд звертає увагу, що обвинувачений може скористатись правом, яке надає йому стаття 81-1 КК України, яка передбачає, що під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , а також враховуючи, що судом визначено покарання пов`язане з позбавленням волі, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

До строку покарання у відповідності до ст. 72 КК України слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2025 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений, речові докази у справі відсутні, витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 18 квітня 2025 року.

До строку покарання у відповідності до ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2025 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1