Справа № 587/1727/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004306 від 10 березня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Одеської області, м. Ізмаїл, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 березня 2025 року №66 молодшого сержанта ОСОБА_5 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04 березня 2025 року №57-РС на посаду номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 січня 2025 року №20 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , начальника групи психологічного супроводу та відновлення військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 10 січня 2025 року №6 на посаду заступника командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з положеннями ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_5 .

Під час проходження військової служби за мобілізацією молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до бойового розпорядження командира БТГр 21 омбр майора ОСОБА_7 за №103дск від 10 березня 2025 року зобов`язано молодшого сержанта ОСОБА_5 заступити на бойове чергування з 18:00 год. 10 березня 2025 року на позицію відділення «МИР» поблизу н.п. Ніколаєва-Дар`їно, Курської області, рф з метою підсилення спостережних позицій, недопущення прориву противника в глибину оборони наших підрозділів, удосконалення системи спостереження та вогневого ураження, нарощування фортифікаційного обладнання позицій.

Однак, молодший сержант ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій о 09 год. 30 хв. 10 березня 2025 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 : солдат ОСОБА_8 , старший лейтенант ОСОБА_9 , капітан медичної служби ОСОБА_10 відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира БТГр 21 омбр майора ОСОБА_7 за №103 дск від 10 березня 2025 року щодо підсилення спостережних позицій, недопущення прориву противника в глибину оборони наших підрозділів, удосконалення системи спостереження та вогневого ураження, нарощування фортифікаційного обладнання позицій.

Умисне невиконання молодшим сержантом ОСОБА_5 вищевказаного наказу майора ОСОБА_11 потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі та пояснив, що згоден з пред`явленим обвинуваченням. Зазначив, що є військовослужбовцем у військовій частині НОМЕР_1 та 10 березня 2025 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 у присутності 3 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , прізвища їх він не пам`ятає, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира щодо підсилення спостережних позицій, недопущення прориву противника в глибину оборони наших підрозділів, удосконалення системи спостереження та вогневого ураження, нарощування фортифікаційного обладнання позицій. У вчиненому щиро розкаявся, бажає продовжувати військову службу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження, в судовому засіданні не є доцільним.

Отже, суд вважав за можливе з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокору, яка виразилась у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, суд вважає доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_5 суд відповідно до положень статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, а також ставлення ОСОБА_5 до скоєного, яке полягає у визнанні ним вини та щирому розкаянні у вчиненому, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, виявив бажання і в подальшому проходити військову службу, раніше не притягувався до адміністративної та дисциплінарної відповідальності, не судимий, позитивно характеризується, наявність статусу учасника бойових дій, участь у відсічі збройної агресії рф.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить вчинення ним злочину вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, стан здоров`я, сімейний стан, а саме те, що він є одруженим, має на утриманні неповнолітню дитину, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

З урахуванням перелічених обставин, особи винного, його ставлення до скоєного, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі, та за правилами ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

На підставі ст. 72 КК України суд уважає необхідним зарахувати у строк призначеного ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2025 року стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн.

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 349, 367-370, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків грошового забезпечення.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 10 березня 2025 року по 11 березня 2025 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, внесену 12 березня 2025 року на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Сумській області у якості застави за ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2025 року - повернути заставодавцю ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1