Провадження № 1-кп/537/223/2025
Справа № 537/3211/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2024 року за №0000130, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Москалівка Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не одружений, не працює, до 21.03.2024 року був військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді радіотелефоніста 1-ї роти спеціального призначення на бронетранспортерах) НОМЕР_1 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України у військовому званні «солдат», зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

у с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням установлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 300мтд (по стройовій частині) від 04.12.2023, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 НГУ №301мтд (по стройовій частині) від 05.12.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду радіотелефоніста 1-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_2 НГУ.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.

06.02.2024 Верховна Рада прийняла Закон України Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 05.02.2024 № 49/2024 на 90 діб.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді радіотелефоніста 1-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_2 НГУ, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, 13 лютого 2024 року о 21 год 30 хв самовільно залишив місце служби, а саме розташування підрозділу, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_2 НГУ, або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 НГУ №72мтд (по стройовій частині) від 21.03.2024 солдата ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 13 лютого 2024 року о 21 год 30 хв солдат ОСОБА_4 умисно самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 21.03.2024.

Діями ОСОБА_4 матеріальний збиток не нанесено. Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Органом досудового розслідування за такі дії ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах военного стану.

21.05.2025 року прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч. 5 ст.401 КК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 добровільно звернувся до прокурора із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених ч. 5 ст. 401 КК України, висловив намір продовжити проходження військової служби. Згідно ч.5 ст. 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби. Від командира військової частини НОМЕР_3 ЗСУ ОСОБА_6 надійшла письмова згода про продовження проходження ОСОБА_4 військової служби у військовій частині. Разом з тим ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ст.407 КК України, а тому відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України його може бути звільнено від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

В судовому засіданні прокурор, підозрюваний та його захисник підтримали клопотання та просили суд його задовольнити.

Ознайомившись з клопотанням та матеріалами справи, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах военного стану.

У ст. 286 КПК України установлений порядок звільнення від кримінальної відповідальності.

Так, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно змісту ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Враховуючи викладене, слід зауважити, що законодавець визначив, що звільнення від кримінальної відповідальності військовослужбовців за ч. 5 ст. 401 можливе за наступних підстав:

1. особа вперше вчинила злочин, передбачений ст. ст. 407, 408 КК України, під час воєнного стану;

2. особа підозрюється/обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених лише ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України, тобто вчинених під час дії воєнного стану;

3. особа добровільно звернулась до слідчого, прокурора або суду про намір повернутись до своєї військової частини або іншої;

4. наявність письмової згоди командира відповідної військової частини на продовження проходження військової служби.

Судом установлено, що прокурор заявив клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України на підставі ч.5 ст.401 КК України у зв`язку із його наміром повернутися до військової частини та продовжити проходження військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається військовослужбовцем, який проходив службу за контрактом. До відповідальності за статтями 407, 408 КК України раніше не притягався.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з письмовою згодою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України не заперечує проти продовження військової служби ОСОБА_4 у військовій частині за наявності підстав для звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.401 КК України. (а.с.14).

Також судом з`ясовано, що підозрюваний розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст. 401 КК України, а саме звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовну можливість судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, крім того обов`язок не пізніше 72 годин із врахуванням набрання законної сили даною ухвалою прибути до вище визначеної військової частини для продовження проходження військової служби. Підозрюваний розуміє, що в разі повторного вчинення кримінального правопорушення положення ч. 5 ст. 401 КК України до нього не можуть бути застосовані.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що наявні усі правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту, а підозрюваний ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку і звільненням особи від кримінальної відповідальності, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Крім того, за положення ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч.5 ст.401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Оскільки суд вирішив звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 з умовою продовження проходження військової служби, необхідно змінити обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.3 ч.5 ст.194 КПК України, до набрання ухвалою законної сили, що відповідає положенням п «а» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд вбачає щодо ОСОБА_4 наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, вчинення нового кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення виконання ухвали про його звільнення від кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне щодо обвинуваченого змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.534 КПК України виправдувальний вирок або судове рішення, що звільняє обвинуваченого з-під варти, виконуються в цій частині негайно після їх проголошення в залі судового засідання.

Тому звільнити з під варти ОСОБА_4 негайно в залі суду.

На виконання положень ч.3 ст.288 КК України слід зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання такою ухвалою законної сили прибути до військової частини, для продовження проходження військової служби, а командира даної військової частини після набрання цією ухвалою суду законної сили забезпечити продовження проходження ним військової служби.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 285, 286, 288, 314, 370-372, 534 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2024 року за № 0000130 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Запобіжний захід, обраний відносно підозрюваного ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.3 ч.5 ст.194 КПК України, до набрання ухвалою законної сили, а саме:

- прибувати за викликом до суду,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, перебування.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 покласти на Полтавську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону, зокрема на прокурора ОСОБА_3 .

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Після набрання ухвали законної сили зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України забезпечити продовження проходження військової служби ОСОБА_4 . А також зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України повідомити суд про виконання ухвали у строк, зазначений ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Копію ухвали після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Крюківський районний суд м. Кременчука.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений та оголошений 29.05.2025 року о 16:55 год.

Суддя ОСОБА_1