печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

13 серпня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває обвинувальний акт з додатками стосовно вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 19.03.2025 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.

У судовому засіданні захисники заперечували проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, мотивуючи власну позицію тим, що ризики прокурором не доведені, відтак просили змінити запобіжний захід на більш м`який або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений підтримав думку захисників.

Вирішуючи питання стосовно продовження чи зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Так ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначається, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, зокрема, характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинене кримінальне правопорушення, тобто, чим більш сувора санкція передбачена за кримінальне правопорушення, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув?язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв?язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Так, суд вважає, що ризики, визначені ухвалою про застосування запобіжного заходу, наразі лишаються дійсними та триваючими, зокрема, ризик переховування від суду, впливу на потерпілого, з метою його схиляння до надання неправдивих показів або відмови від участі у кримінальному провадженні, та ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також суд зазначає, що при визначенні ризиків кримінальний процесуальний закон не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза будь-яким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акта до суду, продовжити строк дії застосованого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до 10.10.2025.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

З огляду на встановлені ризики, враховуючи при цьому особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України.

Однак, суд також бере до уваги положення ч. 5 ст. 182 КПК, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, зокрема, є особливо тяжким, суд вважає, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як передбачено п.3 ч. 5 ст.182 КПК України, буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, визначивши його у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

При визначені розміру застави, суд враховує конкретні обставини інкримінованих діянь, тяжкість кримінальних правопорушень, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, відомості, які характеризують особу обвинуваченого.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості ще не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованих діянь, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленням від суду, стан його здоров`я на даний час не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 314, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк дії цього запобіжного заходу до 10.10.2025 включно, одночасно визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

р/р UA1012089;

МФО (код банку) 820172;

Одержувач ТУ ДСАУ в м. Києві;

ЄДРПОУ банку: 26268059;

Банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це усно і письмово суддю Печерського районного суду м. Києва.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1