У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Н И

15 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.04.2025 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Садове, Снігурівського району, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України,

- продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.05.2025 (включно).

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_8

захисники: ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах захисники просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну та необгрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також захисники просять змінити розмір застави та призначити підозрюваному заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 строком до 20.05.2025 включно.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

Апелянти вважають, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Захисник ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції було порушено правила територіальної підсудності кримінального провадження, передбачені ст. 32 КПК України. Також, зазначає, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України є необгрунтованою.

На думку апелянтів, ризики, зазначені в клопотанні, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не були доведені стороною обвинувачення і наразі відсутні.

Захисники зазначають, що підозрюваний має постійне місце проживання, сім`ю, доглядає матір похилого віку і за таких обставин відсутні ризики, зазначені в клопотанні слідчого.

На думку захисників, слідчим суддею не було враховано відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, та вважають, що за наявних обставин цілком можливо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також апелянти зазначають, що розмір застави є непомірно великим та необгрунтованим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СУ ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 09.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

20.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

21.02.2025 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 6 056 000 грн. строком до 20.04.2025 включно.

Постановою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури від 02.04.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 20.05.2025.

Cлідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які наявні та не зменшились і на цей час. Строки тримання під вартою відносно підозрюваного закінчуються, проте, завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні у вказаний строк неможливо у зв`язку із необхідністю проведення великого об`єму слідчих дій, а саме потрібно допитати свідків, забезпечити проведення почеркознавчих та компютерно технічних експертиз, розсекретити матеріали, що стали підставою для проведення негласних слідчих дій та інш.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, тобто наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, що виправдовує тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу та вважав за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в ї межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до змісту матеріалів судового провадження, СУ ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 09.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

20.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

21.02.2025 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 6 056 000 грн. строком до 20.04.2025 включно.

Постановою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури від 02.04.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 20.05.2025.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особисто свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 183, 197, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно з положеннями ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Матеріали кримінального провадження також містять відомості, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 2, 3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме не зменшився ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання винуватим, підозрюваний може залишити місце проживання та виїхати на тимчасово окуповані території.

Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що наявні такі ризики, як ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки перебуваючи на свободі підозрюваний може знищити чи сховати документи, які підтверджують вчинення ним кримінальних правопорушень та ризику незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, так як на сьогоднішній день ще не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні.

Також є наявним ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ОСОБА_7 вільно пересуваючись, через свої зв`язки з представниками органів влади та місцевого самоврядування, зможе впливати на них та свідків з метою затягування слідства.

Як вбачається з матеріалів провадження, стороною обвинувачення як у клопотанні, так і в суді першої інстанції вмотивовано доведено, що на теперішній час неможливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, так як потрібно ще виконати великий обсяг слідчих дій, а саме потрібно допитати свідків, забезпечити проведення почеркознавчих та компютернотехнічних експертиз, розсекретити матеріали, що стали підставою для проведення негласних слідчих дій та інше.

А тому, враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його суспільну небезпечність, встановлені ризики, а також наведені вище обставини, подальше тримання під вартою підозрюваного є виправданим.

За такого твердження захисника, що враховуючи відомості про особу підозрюваного, до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не є слушними.

Не є слушними і доводи захисника ОСОБА_5 щодо порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності кримінального провадження, оскільки згідно змісту наказу від 15.05.2023 № 355 «Про визначення місця дислокації органів досудового розслідування ГУНП в Херсонській області» визначено місце дислокації органу досудового розслідування СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Миколаїв, Заводський район, вул. Біла, 44.

Щодо доводів захисників, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України, є необгрунтованою, то слід зазначити наступне.

Нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в сумі 6 056 000 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так, при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно залишив без змін раніше визначений розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на цій стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження, про які йдеться в апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційних скарг захисників без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.04.2025 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законно сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: