Справа №761/6133/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

11 липня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

ОСОБА_12 ОСОБА_13

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 14 п. п. 8, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а також ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 309 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001553 від 20.09.2023

клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів та покладених обов`язків, -

ВСТАНОВИВ:

Виходячи із змісту обвинувального акта, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 обвинувачуються в тому, що вчинили пропозицію, обіцянку надати та надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє та надає таку вигоду, та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями вчинив організацію готування до вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині у зв`язку з виконанням цією особою громадського обов`язку, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_13 обвинувачується у тому, що вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Під час судового засідання прокурор звернулася до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 строком на 60 днів без визначення розміру застави, а також продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_11 .

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, а ОСОБА_10 - у вчиненні особливо тяжкого.

На думку прокурора наявні ризики, передбачені пп. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні свої клопотання підтримала, просила задовольнити.

Обвинувачені та їх захисники проти задоволення клопотань заперечували.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що кримінальне провадження було ініційоване адвокатом Святненком, який, на думку сторони захисту, є провокатором. Обвинувачення вважається необґрунтованим. Відомості, викладені потерпілим у протоколах допиту, не підтверджуються жодними доказами та не узгоджуються з фактичними обставинами справи. Обвинувачений жодного мільйона доларів нікому не передавав.

Наразі обвинуваченому ОСОБА_10 визначено розмір застави у сумі 3 633 000 грн. Ця сума є для нього непомірною, і сплатити її він не може. Ризики відсутні. Калугін утримується під вартою вже понад рік, жодних перешкод досудовому розслідуванню чи судовому розгляду не створював. Ризики переховування від суду відсутні, всі докази зібрані, а на свідків обвинувачений впливати не має можливості. Він має незадовільний стан здоров`я, переніс операцію та потребує подальшого лікування. Застава, визначена ухвалою суду, є непомірною, оскільки на його утриманні перебувають мати та діти. У зв`язку з вищенаведеним, захисник просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави у межах, передбачених КПК України, а саме - до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_7 також заперечив проти клопотання прокурора, зазначивши, що досудове розслідування здійснювалося Службою безпеки України - органом, який, згідно з КПК, не має повноважень проводити досудове розслідування у цьому провадженні. Відтак усі зібрані докази є недопустимими як отримані неналежним суб`єктом. Крім того, сторона обвинувачення не довела наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_14 має міцні соціальні зв`язки, його стан здоров`я є тяжким та нестабільним. Ухвала Шевченківського райсуду м. Києва щодо надання йому медичної допомоги не виконана. Розмір застави, визначений тим же судом, також є для нього непомірним. Враховуючи наведене, захисник просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, або зменшити розмір застави.

Захисник ОСОБА_8 також заперечила проти задоволення клопотань, поданих прокурором, зазначивши, що вони є аналогічними до раніше поданих, а ризики, вказані у клопотаннях, не доведені. Доказів щодо намірів обвинувачених переховуватися від суду немає. Досудове розслідування триває з вересня 2024 року, жодних спроб змінити місце проживання обвинуваченими не зафіксовано. Також вони не мають можливості впливати на потерпілих чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 визначено розмір застави у сумі 3 028 000 грн, що є для них непомірним. Закон вимагає, щоб розмір застави був помірним і враховував майновий стан особи. З огляду на це захисник просила застосувати до обвинувачених інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу в межах 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Для обвинуваченої ОСОБА_11 просила суд змінити обов`язок не виїжджати за межі Києва на обов`язок не виїжджати за межі України.

Захисник ОСОБА_9 підтримав доводи колег та вказав, що розмір застави, визначений його підзахисному, є непомірним. Родичі не мають змоги сплатити зазначену суму, а тому просив зменшити її до розміру, який обвинувачений може сплатити.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав своїх захисників і зазначив, що жодної неправомірної вигоди нікому не надавав - це є провокація з боку потерпілого. Підкреслив, що його стан здоров`я значно погіршився, а належне лікування у СІЗО не забезпечується.

Обвинувачений ОСОБА_13 заперечив проти задоволення клопотання про продовження тримання під вартою. Зазначив, що відсутні ризики, передбачені КПК, а саме обвинувачення є необґрунтованим, оскільки жодних доказів його вини не надано. Розмір застави вважає непомірним, що по суті є покаранням. У зв`язку з цим просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав свого захисника. Повідомив, що ніколи раніше не був судимий, понад 30 років працює у міжнародних компаніях, не має наміру перешкоджати суду. Під час обшуку добровільно надав усі паролі та доступ до телефону. Потерпілого ОСОБА_15 не знає, жодних його даних не має, а отже, не може впливати на нього. На утриманні має неповнолітню доньку, а також батьків, які потребують допомоги.

Обвинувачена ОСОБА_11 повністю підтримала доводи свого захисника.

Заслухавши прокурора, захисників, обвинувачених, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні в яких обвинувачують ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 11 червня 2025 р. було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а обвинуваченій ОСОБА_16 - строк дії покладених на неї обов`язків до 14 липня 2025 року включно.

Дослідивши обставини кримінального провадження, суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні інкримінованого їм тяжкого злочину, а ОСОБА_10 , - особливо тяжкого, за вчинення якого законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі. Будучи обізнаним з покаранням, що їм загрожує за вчинення інкримінованого злочину, якщо їх вина буде доведена, для уникнення покарання вони можуть переховуватися від суду.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є визначальним фактором, однак вважається вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду. Суворість покарання, яке загрожує особі, є релевантним чинником при оцінці ризику втечі. Її можна вважати таким, що підвищує ймовірність того, що обвинувачений намагатиметься уникнути суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні) підтверджується наступними обставинами: ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються в тому, що під час вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України, діяли спільно в інтересах та на замовлення не встановлених на цей час осіб (матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження), з якими вони, перебуваючи без запобіжного заходу, зможуть вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінального правопорушення, чинити тиск шляхом підкупу.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення), обґрунтовується тим, що злочинна діяльність, у вчиненні якої обвинувачуються обвинувачені, була спрямована на надання неправомірної вигоди службовій особі правоохоронного органу за вчинення останньою в його інтересах дій з використанням службового становища. В зв`язку з цим існує ризик того, що вони можуть здійснити спробу надати неправомірну вигоду іншим службовим особам правоохоронних органів з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , не перебуваючи під вартою, а ОСОБА_11 - без виконання обов`язків, таким же чином можуть впливати на свідків, експертів з метою зміни їх показань чи висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи .

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Так, судом з`ясовано, що всім обвинуваченим визначений розмір застави. Обвинувачена ОСОБА_11 внесла відповідну суму.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи те, що визначена судом сума застави є непомірною для обвинувачених, суд вважає за необхідне визначити менший розмір застави.

Враховуючи наявні ризики та те, що строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_11 спливає, суд вважає що строк дії обов`язків необхідно продовжити задля запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої. Суду не надано переконливих аргументів необхідності виїзду обвинуваченої за межі Київської області, як того просить обвинувачена, а тому у суду відсутні підстави для зміни цього обов`язку.

Вирішуючи питання щодо можливості лікування обвинуваченого ОСОБА_10 в умовах Київського слідчого ізолятора, суд зазначає, що якщо обвинувачений потребує додаткового обстеження та лікування у лікувальних закладах, то такі дії здійснюються відповідно до «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції та Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 (в ред. від 27.06.2023) та це не може бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Хоча положення ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України надають відповідні повноваження слідчому судді, суд, враховуючи неодноразові повідомлення захисників та обвинуваченого про відсутність надання ОСОБА_10 відповідної медичної допомоги в умовах СІЗО, на підставі ч. 6 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України вважає за можливе застосувати положення ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, що забезпечить всебічне дотримання принципу, визначеного в п. 4 ч.1 ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суду не надано достатніх доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`нського районного суду м. Києва, якою обвинуваченим було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Що стосується аргументів захисника про порушення правил підслідності органом досудового розслідування, то суд зазначає, що на даній стадії підготовчого судового засідання, коли ще не досліджувалися відповідні докази, суд не може перевірити зазначені твердження та дати їм відповідну оцінку.

Виходячи із зазначеного, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суму застави у якості альтернативного запобіжного заходу для обвинуваченого ОСОБА_10 визначити в розмірі 870 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 2634360,00 грн. (два мільйони шістсот тридцять чотири тисячі триста шістдесят грн.) 00 коп.

Суму застави у якості альтернативного запобіжного заходу для обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 визначити в розмірі 670 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 2028760,00 грн. (два мільйони двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят грн.) 00 коп.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою,

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду,

- утриматися від спілкування у позапроцесуальний спосіб зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну за їх наявності.

Зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та керівника ДУ "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" забезпечити належне медичне обстеження та за необхідності надання медичної допомоги ОСОБА_10 .

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою та покладених обов`язків до 08 вересня 2025 р. включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення, а обвинуваченими, що тримаються під вартою - з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошується 11 липня 2025 р.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3