Провадження № 1-кс/161/4690/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення арешту на майно

12 серпня 2025 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання старшого слідчого СУ УСБУ у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

старшого слідчого ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2025 року старший слідчий СУ УСБУ у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно: банку з вмістом речовини рослинного походження у сушеному вигляді біло-оранжевого кольору ззовні схожою на гриби, які можливо мають у своєму складі особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено: псилоцин і псилоцибін, вагою брутто 23,93 г.; металевий пристрій (гріндер) із залишками речовини рослинного походження темно-зеленого кольору ззовні схожої на наркотичний засіб «канабіс», вагою брутто 43,77 г., паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 .

Своє клопотання старший слідчий мотивує тим, що УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 08 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, які визнано такими постановою від 08 серпня 2025 року, проведення відповідних експертиз, звернулась з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Заслухавши пояснення прокурора та старшого слідчого, які клопотання повністю підтримали та просили його задовольнити, думку володільця майна, яка заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучений паспорт не є речовим доказом у розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України, відтак, його арешт не відповідає встановленій законодавцем меті, оглянувши та дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підставне та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Судом встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 08 серпня 2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 08 серпня 2025 року о 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , слідуючи в якості пасажира рейсового автобуса, зі сполученням «Струмівка-Варшава», номерний знай НОМЕР_2 , через митний пост «Ягодин» Волинської митниці у напрямку «виїзд з України» смугою руху «червоний коридор», намагалася перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю металеву банку з вмістом речовини рослинного походження у сушеному вигляді біло-оранжевого кольору ззовні схожою на гриби, які можливо мають у своєму складі особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено: псилоцин і псилоцибін, вагою брутто 23,93 г та металевий пристрій (гріндер) із залишками речовини рослинного походження темно-зеленого кольору ззовні схожої на наркотичний засіб «канабіс», вагою брутто 43,77 г, які попередньо були поміщені до валізи з особистими речами, що належить ОСОБА_5 .

Того ж дня, в ході проведення огляду місця події, слідчим слідчого відділу Управління вилучено вказані металеву банку з вмістом речовини рослинного походження у сушеному вигляді біло-оранжевого кольору ззовні схожою на гриби, які можливо мають у своєму складі особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено: псилоцин і псилоцибін, вагою брутто 23,93 г, металевий пристрій (гріндер) із залишками речовини рослинного походження темно-зеленого кольору ззовні схожої на наркотичний засіб «канабіс», вагою брутто 43,77 г та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 .

Виходячи з положень КПК України, а також наданих слідчим матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що на тимчасово вилучене в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно: банку з вмістом речовини рослинного походження у сушеному вигляді біло-оранжевого кольору ззовні схожою на гриби, які можливо мають у своєму складі особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено: псилоцин і псилоцибін, вагою брутто 23,93 г.; металевий пристрій (гріндер) із залишками речовини рослинного походження темно-зеленого кольору ззовні схожої на наркотичний засіб «канабіс», вагою брутто 43,77 г., з метою проведення необхідних подальших слідчих (розшукових) дій із вилученим майном, в тому числі, проведення відповідних експертиз, та враховуючи підстави вважати, що таке майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст.98, 167 КПК України.

При цьому, старшим слідчим доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а тому на переконання слідчого судді, наявні законні підстави для накладання арешту на вказані речі та предмети.

Поряд із цим, слідчий суддя вважає необґрунтованим клопотання старшого слідчого в частині накладення арешту на паспорт громадянина України для виїзду за кордон, оскільки до клопотання не долучено документів, які обґрунтовують наявність підстав для арешту цього майна.

В той же час, враховуючи і ту обставину, що хоча цей документ і може містити відомості, які мають значення для кримінального провадження, проте, такі відомості можуть здобуватись старшим слідчим у інший передбачений КПК спосіб, у тому числі з інших джерел або завдяки застосуванню іншого заходу забезпечення кримінального провадження. Накладення ж арешту на нього може призвести до необґрунтованого порушення прав власника майна, що в даному випадку, на переконання слідчого судді, не відповідає потребам досудового розслідування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їхне застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження не доведено наявність підстав для накладення арешту на паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 , тому в цій частині клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СУ УСБУ у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно: банку з вмістом речовини рослинного походження у сушеному вигляді біло-оранжевого кольору ззовні схожою на гриби, які можливо мають у своєму складі особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено: псилоцин і псилоцибін, вагою брутто 23,93 г.; металевий пристрій (гріндер) із залишками речовини рослинного походження темно-зеленого кольору ззовні схожої на наркотичний засіб «канабіс», вагою брутто 43,77 г., з позбавленням права на користування, розпорядження та відчуження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 12 год. 00 хв. 12 серпня 2025 року.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1