Справа № 216/4549/25
провадження 1-кс/216/1745/25
УХВАЛА

іменем України

03 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 02.05.2024 року за ч.1 ст. 190 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2025 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000225 від 02.05.2024 року із забороною права на їх відчуження, розпорядження та користування, що вилучені 27.06.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000225 від 02.05.2024, а саме: банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану Акціонерним товариством « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Узагальнені доводи особи, яка подала клопотання.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 02.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

На даному етапі досудового розслідування встановлено, що 02.05.2024 до ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 27.04.2024 невстановлена особа шляхом обману заволоділа її грошовими коштами в сумі 9246 грн. Так, 26.04.2024 у додатку «Viber» ОСОБА_4 отримала повідомлення від невстановленої особи з абонентського номера телефону НОМЕР_2 , в якому невстановлена особа висловила пропозицію придбати товар, оголошення про продаж якого ОСОБА_4 розмістила напередодні на маркетплейсі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В подальшому, під час спілкування за допомогою додатку «Viber» із ОСОБА_4 , невстановлена особа надіслала їй посилання нібито для оформлення відправлення за допомогою опції ОLX-доставки, проте під час переходу за цим посиланням, потерпіла не змогла здійснити процедуру оформлення, після чого, будучи введеною в оману невстановленою особою, 27.04.2024 о 00:49 год. ОСОБА_4 самостійно з банківської карти, емітованої АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », № НОМЕР_3 за допомогою додатку онлайн банкінгу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » здійснила переказ грошових коштів у розмірі 9200 гривень на карту, номер якої невстановленою особою вказано під час спілкування, а саме на карту, емітовану АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », № НОМЕР_1 .

В ході допиту в якості потерпілої ОСОБА_4 підтвердила зазначені обставини, надала скриншоти переписки із невстановленою особою у додатку «Viber», а також копію платіжної інструкції P24AD8322 на підтвердження здійснення нею переказу на карту № НОМЕР_1 .

Постановою процесуального керівника у кримінальному провадженні підслідність кримінального правопорушення визначено за СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Під час досудового розслідування стороною обвинувачення здійснено тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, та перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а саме до документів, що містять інформацію про відкриття та користування банківським рахунком, який обслуговується за допомогою карти № НОМЕР_1 .

Встановлено, що 12.05.2021 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » відкрито рахунок НОМЕР_5 , до якого зазначеному клієнту банком видано карту № НОМЕР_6 .

16.04.2024 між ОСОБА_5 та АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » укладено додаткову угоду, внаслідок чого, до рахунку НОМЕР_5 ОСОБА_5 видано карту № НОМЕР_1 .

Відповідно до заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, поданої на адресу АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно отриманої від АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » інформації про рух грошових коштів по карті № НОМЕР_1 , 27 квітня 2024 року о 00:49:50 год. на вказану банківську картку надійшов переказ грошових коштів у розмірі 9200 гривень (номер транзакції P24AD8322). Після чого, з вказаного банківського рахунку неодноразово списано грошові кошти, в тому числі шляхом їх обготівковування, а також шляхом безготівкового списання в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

Крім того, АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » надано фотозображення моментів обготівковування грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_5 за допомогою банківської карти № НОМЕР_6 .

Оглядом зазначених фотозображень встановлено, що 16.04.2024 за допомогою банківської карти № НОМЕР_6 та банкомату ATMKRR47, грошові кошти обготівковано особою жіночої статі, візуально схожою на ОСОБА_5 ; крім того, 10.04.2024 обготівковування грошових коштів з вказаного банківського рахунку здійснила особа чоловічої статі.

В ході досудового розслідування 27 червня 2025 року в період часу з 08.19 годин по 08.59 годин, дізнавачем СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в порядку ст. 234 КПК України проведений санкціонований обшук на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.06.2025 (справа №216/4549/25, провадження №1-кс/216/1484/25) за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено пластикову банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Зазначену банківську карту запаковано до спеціального пакета НПУ PSP №1080060.

Вищевказані речі, визнано речовими доказами постановою дізнавача від 27 червня 2025 року.

У зв`язку з цим у кримінальному провадженні виникла необхідність накладення арешту на вищевказане майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Сторона обвинувачення посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку 27 червня 2025 року майно.

1.Позиції учасників.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 а у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином, подала заяву у якій просила розглядати клопотання за її відсутності.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.

У судове засідання володільці майна, належним чином у передбаченому ст. 135, ч. 1 ст. 172 КПК України порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Зважаючи на викладене, а також виходячи зі встановлених ч. 1 ст. 172 КПК України строків та засад їх розумності, передбачених ст. 28 КПК України, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності володільців майна на підставі наданих сторонами матеріалів.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

2.Обставини, що були встановлені під час розгляду клопотання.

В ході розгляду клопотання встановлено, що провадженні СД Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 02.05.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

27 червня 2025 року в період часу з 08.19 годин по 08.59 годин, в порядку ст. 234 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2025 р., проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведеного обшуку у останнього виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі, які 27 червня 2025 року постановою дізнавача долучені в якості речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Тимчасово вилучені речі належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

3.Мотиви прийняття рішення слідчим суддею.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

3.1 Щодо строку звернення з клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Оскільки, речі на які прокурор просить накласти арешт було вилучено 27 червня 2025 року., а клопотання про арешт майна подано до відділення поштового зв`язку 27 червня 2025 року, сторона обвинувачення звернулась з вказаним клопотанням у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

3.2 Щодо правової підстави для арешту майна та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 02.05.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Слід звернути увагу, що зазначені у клопотанні речі, мають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

З огляду на викладене, на переконання слідчого судді доведено, що підстава передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (арешт з метою збереження речових доказів) підлягає застосуванню.

3.3 Щодо наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Під час проведення обшуку вдалось зафіксувати дані з вилучених речей. Однак необхідним є збереження первинних параметрів таких речей, поряд з цим, наразі на початковій стадії досудового розслідування складно визначити весь об`єм необхідних слідчих дій та даних, які можливо буде встановити із відомостей, що зафіксовані у відповідних речах.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення кримінального провадження майно, на яке прокурор просить накласти арешт може бути приховано або знищено.

3.4 Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

На переконання слідчої судді, на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, є необхідним для виконання вищенаведених завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчої судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у розслідуванні корупційних кримінальних правопорушень.

Слідча суддя вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке має важливе значення для досудового розслідування, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

3.5 Щодо наслідків арешту майна

На переконання слідчого судді, з огляду на викладені у цій ухвалі обставини та початкову стадію досудового розслідування та обраний спосіб арешту, такий арешт не є надмірно обтяжливим.

Поряд з цим, наразі слідчому судді не надано будь-яких даних, які б вказували на суттєве позначення арешту майна, застосованого у вищезазначений спосіб, на інтересах володільця.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на речі, які вилучені 27 червня 2025 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:пластикову банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яку запаковано до спеціального пакета НПУ PSP №1080060, шляхом заборони власнику, уповноваженим ним особам, а також іншим особам в відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном.

Визначити місцем зберігання майна, на яке накладено арешт згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 - в камері зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7