Справа № 751/1469/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/658/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке 26.08.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004241 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

було задоволено клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжних заходів щодо обвинувачених та ухвалено продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 11 вересня 2025 року включно із залишенням розміру застави у раніше визначених розмірах, обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту продовжено на два місяці, тобто до 14 вересня 2025 включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що доведено обставини, які виправдовують продовження обвинуваченим строку застосування запобіжного заходу. Зокрема, врахував тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , те, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд дійшов висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків доцільно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати дану ухвалу та обрати відносно його підзахисного інший вид запобіжного заходу, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання чи заставу у помірному розмірі. Звертає увагу, що під час перебування ОСОБА_10 під вартою, йому було діагностовано онкологічне захворювання. Наразі стан здоров`я ОСОБА_10 незадовільний, він потребує постійного лікування та нагляду лікарів-спеціалістів з онкозахворювань, а умови в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» не дозволяють здійснити повноцінне лікування. Вважає, що при постановленні ухвали суду, мали місце неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Також судом, не було взято до уваги характеристики надані на ОСОБА_10 за місцем його проживання. Зазначає, що Верховним Судом, неодноразово вирішувалось питання про передачу на розгляд до Київського апеляційного суду цього кримінального провадження, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду у Чернігівському апеляційному суді, для розгляду апеляційних скарг на ухвали про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 та іншим у цьому кримінальному провадженні. Вважає, що така необхідність у передачі кримінального провадження на розгляд Київського апеляційного суду існує й на даний час.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 , не погодившись із рішенням суду, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою або ж обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт. Також просить рішення суду в частині визначення розміру застави змінити, визначивши заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування своїх вимог зазначив про відсутність переконливих доказів у клопотанні прокурора про обґрунтованість пред`явленої підозри за ч. 5 ст. 185 КК України та формальність висновків суду щодо реальності існування ризиків, заявлених прокурором та неможливості забезпечити такі ризики іншим, більш м`яким запобіжним заходом. Вказав, що поза увагою суду залишились дані, які характеризують особу ОСОБА_9 , наявність міцних соціальних зв`язків, який одружений, має на утриманні дружину та малолітню дитину, постійне місце проживання. Визначений судом розмір застави у 2,16 разів перевищує, дозволену ст. 182 КПК України, п. 3 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини межу.

Ухвала суду щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 26.08.2022 за №0004241, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_10 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_9 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.09.2022 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 2 600 000 грн., який у подальшому неодноразово продовжувався, серед іншого, і ухвалами суду; 16.10.2023 Новозаводським районним судом м. Чернігова обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час продовження запобіжного захожу у виді тримання під вартою, зменшено розмір застави до 1 610 400 грн.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалами від 23.03.2023, 17.05.2023, 24.08.2023, 16.10.2023, 14.12.2023, 30.01.2024, 25.03.2024, 20.05.2024, 16.07.2024, 12.09.2024, 28.10.2024, 20.12.2024, 04.02.2025, 31.03.2025 та 21.05.2025 продовжував обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, останній раз до 19.07.2025 включно, залишивши без змін заставу в розмірі 1 610 400 грн.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевий суд, ураховуючи, що ризики, які полягають у можливості обвинувачених переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання останніми процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, а також те, що ОСОБА_9 одружений, має на утриманні дружину та малолітню дитину, не працює, раніше судимий, ОСОБА_10 неодружений, має на утриманні малолітню дитину, матір, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисників в апеляційній скарзі на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, та на відсутність доказів, які обґрунтовують обрання запобіжного заходу та подальше тримання їх підзахисних під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та обрання обвинуваченим запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Дані про особу обвинувачених, на які посилаються захисники у своїх апеляційних скаргах, не спростовує правильності висновків суду з урахуванням вищевказаних обставин.

Твердження захисника ОСОБА_7 про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою через стан здоров`я, оскільки він обмежений у наданні медичної допомоги, не є підставою для обрання обвинуваченому більш м`якого виду запобіжного заходу.

Крім того, у разі погіршення стану здоров`я та за відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятора обвинувачений може бути направлений до лікувальних закладів міста Чернігова.

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевий суд правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, і на даний час вони виключають скасування цього запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу, як про це просить сторона захисту.

Доводи захисників про непомірний для ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розмір застави, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, приймаючи рішення про визначення розміру застави, місцевий суд у повній мірі врахував усі обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, їх майновий стан, та дійшов правильного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обов`язків, передбачених КПК України.

Крім того, розмір застави, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Отже, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, місцевим судом, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням ч.5 ст.182 КПК України, правильно визначений розмір застави, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому слід зауважити, що суд в ході розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. А тому посилання захисника ОСОБА_8 в цій частині колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу.

Всім іншим доводам апеляційних скарг, місцевим судом надана правильна оцінка, з якою погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4