Справа № 331/3093/25
Провадження № 1-кп/331/591/2025
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2025 р. м.Запоріжжя
Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
м.Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта середня, незаміжньої, не
працюючої, яка зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 , і проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4 КК України,
в с т а н о в и в:
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 р. в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому відповідними Указами був продовжений.
18 грудня 2024 р., приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з сумки ОСОБА_6 банківську картку, емітовану в АТ «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 (банківський рахунок № НОМЕР_2 ), відкриту на ім`я ОСОБА_6 .
У подальшому, в цей же день, приблизно о 16 год. 31 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, направилась до банкомату, розташованому по АДРЕСА_4 , де здійснила зняття готівки з банківської картки, належної ОСОБА_6 , в сумі 5000 гривень, після чого повернулась до квартири АДРЕСА_3 , та повернула банківську карту до сумки потерпілої.
Після цього, ОСОБА_5 зникла з місця вчинення злочину з викраденим майном, яким у подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.
17 березня 2025 р., приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з сумки ОСОБА_6 банківську картку, емітовану в АТ «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 (банківський рахунок № НОМЕР_2 ), відкриту на ім`я ОСОБА_6 .
У подальшому, в цей же день, приблизно о 14 год. 33 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, направилась до банкомату, розташованому по АДРЕСА_4 , де здійснила зняття готівки з банківської картки, належної ОСОБА_6 , в сумі 7000 гривень, після чого повернулась до квартири АДРЕСА_3 , та повернула банківську карту до сумки потерпілої.
Після цього, ОСОБА_5 зникла з місця вчинення злочину з викраденим майном, яким у подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 7000 гривень.
16 квітня 2025 р., приблизно о 14 год. 10 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з сумки ОСОБА_6 банківську картку, емітовану в АТ «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 (банківський рахунок № НОМЕР_2 ), відкриту на ім`я ОСОБА_6 .
У подальшому, в цей же день, приблизно о 14 год. 35 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, направилась до банкомату, розташованому по АДРЕСА_4 , де здійснила зняття готівки з банківської картки, належної ОСОБА_6 , в сумі 7400 гривень, після чого повернулась до квартири АДРЕСА_3 , та повернула банківську карту до сумки потерпілої.
Після цього, ОСОБА_5 зникла з місця вчинення злочину з викраденим майном, яким у подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 7400 гривень.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень визнала в повному обсязі, пояснила про вчинення злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено судом допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують обвинувачену, стосуються судових витрат та речових доказів.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.185 ч.4 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є: визнання вини та щиросердне каяття, сприяння органу досудового розслідування в розкритті злочинів.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, об`єм обвинувачення та розмір завданої шкоди, яка добровільно відшкодована, особу винної, яка раніше не була засуджена, на обліку в спеціальних медичних закладах не перебуває, сімейний стан, наявність постійного місця проживання в м.Запоріжжі, обставини, які пом`якшують покарання, та вважає можливим звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України, покарання слід призначити у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить.
Потерпілою ОСОБА_6 до початку судового розгляду цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
По справі судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_5 винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.
Речові докази по справі:
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Олександрівському районному суді міста Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_1