Провадження № 1-кс/686/8765/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0002803,

ВСТАНОВИЛА:

10.09.2025 заступник начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики : переховування від органів досудового розслідування та/або суду , незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні , вчинення інших кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на задоволенні клопотання.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки найбільшу шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення було спричинено самому підозрюваному та враховуючи стан здоров`я підозрюваного, який травмувався внаслідок вибуху, останньому ампутовано руку, потребує лікування.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

08.09.2025 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002803 зареєстровано дане кримінальне правопорушення, правова кваліфікація ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

08.09.2025 о 21 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано на підставі ст. 208 КПК України.

09 вересня 2025 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

10 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, а саме про те, що « ОСОБА_5 призначений на посаду стрільця санітара 3 го відділення 1 го механізованого взводу 8 ї механізованої роти 3 го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в військовому званні «солдат».

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту підписання контракту та зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках.

Окрім цього, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_5 повинен був поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 42, 68 Конституції України, згідно яких кожен, у тому числі ОСОБА_5 , зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, а також ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Незважаючи на це, всупереч вищенаведених норм законодавства України, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що вогнепальна зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, у невстановлений досудовим розслідування час, дату та спосіб, умисно, незаконно придбав ручну осколкову гранату наступальної дії «РГД - 5», яка споряджена зарядом вибухової речовини із запалом типу «УЗРГМ», який призначений для підриву розривного заряду та відноситься до бойових припасів, яку в подальшому почав умисно незаконно зберігати приблизно до 19 год. 04 хв. 08.09.2025.

Після цього, ОСОБА_5 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, в період з невстановленого досудовим розслідуванням часу до 19 год. 04 хв. 08.09.2025 умисно вчинив незаконне зберігання придбаного ним бойового припасу.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час ОСОБА_5 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб умисно вчинив незаконне носіння вказаного бойового припасу при собі, придбаного ним за вищевказаних обставин.

Так, 08 вересня 2025 року близько 19 год. 04 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із житловим будинком № 14/2 по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, умисно, маючи при собі ручну осколкову гранату наступальної дії «РГД - 5», яку приніс із собою, утримуючи спусковий важіль гранати, стиснувши запобіжну чеку витягнув її за кільце із запалу, та утримуючи її у правій руці допустив вибух зазначеної гранати.

Окрім цього встановлено, що 08.09.2025, близько 19 год. 04 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в дворі будинку № 14/2 по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, безпричинно, умисно, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, маючи при собі ручну осколкову гранату наступальної дії «РГД-5», яку приніс із собою з метою вчинення хуліганських дій та нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття, діючи умисно розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, проявляючи особливу зухвалість, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний хуліганський умисел, достовірно знаючи, що вказана граната відноситься до категорії бойових припасів, утримуючи спусковий важіль гранати, стиснувши запобіжну чеку витягнув її за кільце із запалу, внаслідок чого відбувся вибух гранати за наслідками якого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації правої верхньої кінцівки на рівні в/3 передпліччя, вогнепально осколкового поранення правого стегна, лівої гомілки, травматичного шоку ІІІ ступені, а також ОСОБА_7 , який в цей момент проходив повз було спричинено тілесні ушкодження у вигляді осколкових поранень поперекової ділянки, лівого стегна, правої гомілки. Окрім цього, за наслідками вчинення вказаних протиправних дій було пошкоджено два легкових автомобіля, які були припарковані на прилеглій території, а саме: легковий автомобіль марки «Ford» моделі «Escape» д.н.з. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 та легковий автомобіль марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_3 , належний ОСОБА_9 ».

На підтвердження обґрунтованості підозри слідчим представлено: рапорт працівника правоохоронного органу щодо отриманого повідомлення про кримінальне правопорушення від 08.09.2025; протокол огляду від 08.09.2025; акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 08.09.2025 № 429; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 08.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 08.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 08.09.2025; протокол затримання ОСОБА_5 від 08.09.2025; інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження № 0002803, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про високу ймовірність причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкцією ч.1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Ч. 4 ст.296 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тобто даний злочин є тяжким, а тому, опинившись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний, зважаючи на можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, може потенційно переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Враховуючи початковий етап розслідування кримінального провадження, вважаю доведеним існування ризику впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, яким можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ураховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , а саме те, що останній підозрюється у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, а також у порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а також враховуючи інформацію керівництва військової частини НОМЕР_1 про те, що останній 29.05.2025 самовільно залишив військову частину, слідча суддя дійшла висновку про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що останній раніше не судимий, неодружений, осіб на утриманні не має, військовослужбовець.

Відповідно до характеристики ДОП СП ВнП № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 від 09.09.2025, ОСОБА_5 за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 характеризується негативно. З сусідами стосунки не підтримує, за місцем проживання порушував громадський порядок та тишу, оскільки надходили скарги від сусідів, зловживає алкогольними напоями.

Окрім того, слідча суддя враховує, що ОСОБА_5 з січня 2021 року перебуває на спостереженні лікаря-нарколога КНП «ХОМЦПЗ», що підтверджується довідкою за підписом директора КНП «ХОМЦПЗ» ОСОБА_13 та лікаря-нарколога ОСОБА_14 від 09.09.2025 № 3352. На спостереженні лікаря-психіатра КНП «ХОМЦПЗ» не перебуває, що підтверджується довідкою за підписом директора КНП «ХОМЦПЗ» ОСОБА_13 та лікаря-психіатра ОСОБА_15 від 09.09.2025 № 335.

Вищезгадані обставини, які встановлені в ході судового розгляду, не спростовують доведених стороною обвинувачення та не є такими, які б давали можливість обрати більш м`який запобіжний захід.

Слідча суддя враховує також при вирішенні клопотання і те, що відповідно до довідки-доповіді командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_16 від 30.05.2025 № 789/5/3436, солдат ОСОБА_5 29.05.2025, без наказу від командування БТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , залишив позицію ПВ в БРО БТГр ВЧ НОМЕР_1 зі зброєю.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень неможливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_5 виконуватиме покладені на нього обов`язки з огляду на репутацію підозрюваного. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_5 зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також впливати на потерпілого та свідків.

На думку слідчого судді в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід встановити в межах строку досудового розслідування, а саме по 05 листопада 2025 року включно.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається, адже ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину в умовах, за яких було створено реальну загрозу спричинення насильства стосовно осіб, які перебували поруч із місцем події, окрім того потерпілому ОСОБА_7 внаслідок протиправних дій підозрюваного було завдано тілесні ушкодження.

Статтею 206 КПК України визначені загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини. Так, ч.1 ст. 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Отже, ст. 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді, щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в тому числі і в частині надання їй належної медичної допомоги.

Згідно ст.49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок взаємодії установи виконання покарань з закладами охорони здоров`я врегульований спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року, про затвердження «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» (надалі Порядок № 239/5/104).

Відповідно п. 2.3 Порядку № 239/5/104 медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

За таких обставин, враховуючи травмування ОСОБА_5 внаслідок вибуху гранати, що спричинило ампутацію його правої верхньої кінцівки, слідча суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання посадових осіб ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» забезпечити належне утримання та лікування підозрюваного ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятора відповідно до стану його здоров`я.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197, 206 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 05 листопада 2025 року включно.

Зобов`язати начальника філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» забезпечити належне утримання та лікування підозрюваного ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятора відповідно до його стану здоров`я.

Ухвала діє по 05 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя