Провадження №: 1-кп/752/1967/25
У Х В А Л А

20.05.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 в режимі відеоконференцзв`язку,

під час проведення у залі судового засідання у місті Києві відкритого підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0001220за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Богуслав Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 09.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) в особливо великих розмірах), ч. 2 ст. 209 КК України (набуття, володіння, використання, розпоряджання майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочинів з таким майном, з метою маскування походження такого майна, вчинене особо, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом, вчинене у великому розмірі), відомості про яке внесено 21.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001220, реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_4 1 162 224,00 доларів США матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням та ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 18 960 118, 77 грн матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

20.05.2025 в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивував тим, що останньому висунуто обґрунтоване обвинувачення у вчиненні умисних тяжких злочинів проти власності, а також тяжкого злочину у сфері господарської діяльності, зібрані органом досудового розслідування докази у своїй сукупності є вагомими і доводять вину у вчиненні інкримінованих діянь. Зокрема прокурор вказав на зміст заяв про вчинення кримінального правопорушення потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , показання потерпілих та свідків, протокол одночасного допиту свідка ОСОБА_14 і ОСОБА_4 , протокол обшуку помешкання за місцем проживання ОСОБА_4 , відомості від податкового органу про відсутність у ОСОБА_4 офіційних джерел доходів та інші матеріали досудового розслідування. Пояснив, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Ризики за ч. 1 ст. 177 КПК України є сталими і актуальними, адже обвинувачений усвідомлює тяжкість висунутих обвинувачень, не бажає бути засудженим і може втекти з місця свого проживання, організувати для себе незаконний перетин кордону в період дії воєнного стану, впливати на свідків та потерпілих з метою зміни їх показань на свою користь, адже обізнаний з місцем їх мешкання. При цьому, з суті і послідовності вчинених злочинів та за одночасної наявності боргових зобов`язань в обвинуваченого та відсутності офіційних джерел доходів, слідує, що ОСОБА_4 здатен до вчиняти нові майнові злочини для збагачення.

У поданому прокурором клопотанні заявлено вимогу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі, який не перевищує 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб та з покладенням відповідних обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, подав клопотання про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт, а у випадку продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, просив зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Обґрунтовуючи своє клопотання, захисник вказав на необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, відсутність документів, які доводять отримання ОСОБА_4 коштів у ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , зауважив, що обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях потерпілих, які є дискредитовані, орган досудового розслідування повірив "на слово" ОСОБА_14 , обвинувачення за ст. 209 КК України ґрунтується на презумпції винуватості та словах потерпілих і інших заінтересованих осіб, тоді як твердження ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв інкримінованих злочинів стороною обвинувачення ігнорується. Ризики за ст. 177 КПК України відсутні, ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не звинувачується у вчиненні насильницьких злочинів, відомості про його соціальну небезпечність в матеріалах справи відсутні. ОСОБА_4 перебуває у шлюбі, має дитину, тещу і матір, які мають захворювання, є єдиною особою, яка утримує близьких, досудове розслідування закінчено, обвинувальний акт направлено до суду, що само по собі свідчить про явне зменшення усіх ризиків. Попередньо слідчий суддя зменшив заставу на 1 прожитковий мінімум, тоді як застосований розмір застави нічим не мотивовано й він є непомірним для родини обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_6 також заперечила проти задоволення клопотання прокурора, зауважила, що клопотання прокурором заявлено з порушенням норм КПК України, а саме: строків (не за 5-ь днів до завершення строку дії наявного запобіжного заходу). Зазначила, що ОСОБА_4 вів переговори і на момент ведення бізнесу всі були задоволені, а коли щось не віддав, то став поганий. Незрозумілими є джерела доходів потерпілих у період воєнного стану, законність виїзду за кордон ОСОБА_11 , а самі потерпілі з ОСОБА_4 не підписували договори з метою приховування статків. Підзахисний перебуває під вартою вже 7 місяців, ризики за ст. 177 КПК України відсутні, прокурор їх просто перерахував, не пояснив як ОСОБА_4 перешкоджав кримінальному провадженню. Просила застосувати до свого підзахисного домашній арешт (цілодобовий чи нічний) або ж зменшити заставу до 80 прожиткових мінімумів.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зауважив, що клопотання не змінилося, вказав, що не має майна, яке описане в обвинувальному акті й йому не зрозуміло звідки взялося обвинувачення за ст. 209 КК України, пояснив, що ніколи не впливав на свідків, у продовж слідства з 2023 року не уникав викликів до слідчого, зауважив, що має дитину, його жінка є безробітною, матір страждає на гіпертонічний криз.

Потерпілі та представник потерпілих підтримали позицію прокурора.

На уточнюючі запитання суду обвинувачений пояснив, що працює у бізнесі багато років, зареєстрований як фізична особа - підприємець, відноситься до третьої групи платників податків, мав власний магазин, свій офіційний дохід від здійснення підприємницької діяльності за останній період перед застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою назвати не може, найманих працівників не мав, дійсно придбавав коштовні автомобілі, продавав і купував нові, мав відповідний заробіток. Стан здоров`я оцінює задовільно, медичну допомогу в установі попереднього тримання отримував.

Заслухавши сторін, думку потерпілих суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Приписами розділу ІІ КПК України визначено, що у кримінальному провадженні, з метою його дієвості, можуть бути застосовані заходи забезпечення, до яких, серед іншого, належать запобіжні заходи, у тому числі тримання під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У ч. 1 ст. 183 КПК України унормовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України крім випадків, передбачених ч.6, 8 ст. 176 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як з`ясовано судом, 21.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження № 0001220 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

04.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

За ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000282 від 05.03.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі, що становить 3 302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.12.2024 у кримінальному провадженні №0000282 від 05.03.2024 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 до 30.01.2025.

30.12.2024 постановою прокурора кримінальне провадження №0000282 від 05.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, об`єднано з кримінальним провадженням №0001220 від 21.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, якому присвоєно номер кримінального провадження № 0001220.

21.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Ухвалами слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.01.2025 та 23.04.2025 строк дії запобіжного заходу з можливістю внесення застави в розмірі 3 202 прожиткових мінімумів для працездатних осіб продовжено до 27.03.2025 та 22.05.2025 відповідно.

13.05.2025 до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001220.

Розглядаючи питання запобіжного заходу та доцільність його продовження, суд враховує обставини кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , ступінь їх тяжкості та кваліфікацію - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану та в особливо великих розмірах (ч. 5 ст. 190 КК України), набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочинів з таким майном з метою маскування походження такого майна, що вчинено особою, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом з додатковою кваліфікуючою ознакою - вчинене у великих розмірах. За найтяжчий з вказаних злочинів передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

За версією слідства обвинувачений вчинив три епізоди кримінально-карного діяння щодо п`яти потерпілих, заволодівши їх коштами у шахрайський спосіб в особливо великих розмірах, а також легалізував майно (грошові кошти), яке одержав злочинним шляхом.

Завершивши досудове розслідування, сторона обвинувачення висунула ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, що дає підстави вести мову про те, що зібрано достатньо доказів на доведення винуватості особи, і ці докази доводять факти та обставини, здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити описані в обвинувальному акті діяння, тобто слід вважати наявною обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень. При цьому, суд зауважує, що в ході підготовчого судового засідання докази не досліджуються та оцінка їм на предмет належності, допустимості не надається.

У той же час тоді як судовий розгляд не розпочато, адже підготовче засідання підлягає відкладенню з об`єктивних причин, у тому числі за клопотанням захисника ОСОБА_5 , потерпілі і свідки не допитувалися, тоді як обвинувачений усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, і в той же час, перебуваючи поза умовами слідчого ізолятора, не буде обмежений у доступі до засобів та ресурсів, які йому були доступні попередньо і які використовувалися для вчинення інкримінованих діянь. Небажання бути засудженим здатне спонукати обвинуваченого до вжиття заходів переховування від суду, в тому числі у спосіб незаконного перетину державного кордону, а також до вжиття заходів, які чинитимуть перешкоди судовому розгляду.

З огляду на визначену кримінально-процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які визнані потерпілими та від свідків (безпосереднє сприйняття судом під час усного допиту в судовому засіданні) обумовлює, поряд з указаним вище, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни, спотворення їх показань, є продовжуваним.

Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином видається доволі реальним у спосіб вжиття поза межами слідчого ізолятора заходів симулювання, імітації тяжкого захворювання, віднайдення і створення неправдивої медичної документації.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшло два цивільні позови від потерпілого ОСОБА_11 на суму 1 162 224,00 долари США та ОСОБА_7 на суму 18 960 118,77 грн.

Станом на час проведення 20.05.2025 підготовчого судового засідання з цивільним позовом до суду звернувся також потерпілий ОСОБА_8 , заявивши вимоги на суму 25 711,00 доларів США і 100 000,00 грн.

За версією слідства висунуте обвинувачення за ст. 190 КК України за своєю природою вказує на наявність значної кількості боргових зобов`язань у ОСОБА_4 , зумовлених злочинною діяльністю перед чисельною кількістю осіб. При цьому, стороною захисту не вказано суду на наявність у ОСОБА_4 офіційних доходів і статків, що у підсумку, за умов перебування його не в умовах ізоляції від суспільства, може стати чинником для вчинення нових кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності.

Таким чином, визначені прокурором ризики є наявними і сталими. Такі ризики, у контексті кримінального провадження, є певним ступенем можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розгляду кримінального провадження. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачена особа однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість їх здійснити тобто їх слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності. Викладене вище вказує на те, що у цьому провадженні наведено достатні доводи на підтвердження існування відповідних ризиків.

Описана у клопотанні прокурора фабула кримінальних правопорушень, у сукупності з фактичними даними, які містяться у доданих до клопотання додатках та реєстрі матеріалів досудового розслідування, вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованими кримінальними правопорушеннями, що є достатнім аби виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема продовження запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, обставини та спосіб його вчинення, його безпосередню роль, дані про особу ОСОБА_4 - наявність родини (дружини, новонародженої дитини матері похилого віку), відсутність судимостей, суд доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даному етапі не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За наведених обставин суд вважає за можливе продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, адже на переконання суду менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, а тому клопотання захисників по застосування домашнього арешту відхиляється.

Щодо вимог прокурора про визначення застави в розмірі, який перевищує 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та вимог захисників про зменшення розміру застави, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При вирішенні питання про розмір застави, який необхідно визначити підозрюваному, враховується тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, майновий стан підозрюваного, його сімейний стан, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема і особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

За ухвалами слідчих суддів щодо застосування і продовження запобіжного заходу для ОСОБА_4 передбачено можливість внесення застави у розмірі, який перевищує 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисники стверджували, що такий розмір застави не мотивований.

У той же час, як слідує з ухвали Київського апеляційного суду від 06.05.2025, заперечення захисту у цій частині відхилено, та ухвала слідчого судді від 24.03.2025 залишена без змін.

Фактичних даних, які вказують на те, що заснована застава є завідомо непомірною для обвинуваченого стороною захисту наразі не представлено.

Станом на час проведення 20.05.2025 підготовчого судового засідання суд відзначає виключність випадку необхідності у застосуванні завищеного розміру застави, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , обставини їх вчинення, роль обвинуваченого, наслідки у виді майнової шкоди, ціну цивільних позовів та потребу у наявності значного стримуючого фактору від реалізації наявних ризиків. Застосування застави у завищеному цензі за приписами абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження.

Проте, з огляду на сплив певного проміжку часу, суд вважає, що ризики, які обумовлюють необхідність застосування до обвинуваченого тримання під вартою зменшилися до тієї міри, що дозволяє зменшити для нього розмір застави для дотримання засад співмірності.

Таким чином доводи сторони захисту враховано і задоволено судом частково.

При вирішенні питання про продовжуваність утримання обвинуваченого під вартою, суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Зазначена інституція зазначає, що суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Можливість застосування відносно обвинуваченого особистої поруки не вбачається, оскільки жодних заяв з цього приводу до суду не надходило.

Посилання на необґрунтованість висунутого обвинувачення, дискредитацію потерпілих та ін. доводи захисників, які потребують як дослідження доказів, так і їх оцінки, відхиляються, адже до повноважень суду на стадії підготовчого судового засідання не входить дослідження та оцінка доказів.

Розгляд клопотання проведено в порядку вимогами ч. 2 ст. 184 КПК України більш ніж через три години після отримання обвинуваченим та його захисниками клопотання прокурора.

Посилання захисниці ОСОБА_6 на порушення процесуального законодавства через заявлення клопотання про продовження строку тримання під вартою не за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою відповідають положенням ч. 1 ст. 199 КПК України, але у жодний спосіб не перешкоджають його розгулу по суті та не можуть бути перешкодою для вчинення судом відповідних процесуальних дій і постановлення відповідного процесуального рішення.

Керуючись ст. 177, 182, 314, 315, 372, 395 КПКУкраїни, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 18.07.2025 включно з можливістю внесення застави у порядку, визначеному в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 24.03.2025 у справі № 752/22624/23 про застосування запобіжного заходу.

2.Відлік строку запобіжного заходу рахувати з 20.05.2025.

3.Зменшити розмір застави для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 2200 (двох тисяч двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6 661 600 (шість мільйонів шістсот шістдесят одну тисячу шістсот) грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Отримувач коштів ТУ ДСА України в м. Києві, код отримувача (ідентифікаційний код 26268059), МФО 820172, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Києва, рахунок отримувача- UA1012089, призначення платежу застава за … (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від… (дата ухвали) по справі № …, внесені....(П.І.Б. особи, що вносить заставу).

4.Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

5.На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

6.Роз`яснити обвинуваченому що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду міста Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Київський слідчий ізолятор".

7.Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Київський слідчий ізолятор" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Голосіївський районний суд міста Києва про це.

8.У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави протягом 60 днів.

9.З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

10.У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

11.У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26.05.2025 о 10:00.

Суддя ОСОБА_1