печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000100 від 10.10.2024 - слідчого слідчого відділу Печерського управління Поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000100 від 10.10.2024 - слідчого слідчого відділу Печерського управління Поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100, розпочатого 10.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.12.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одержав неправомірну вигоду в розмірі 17500 гривень за вплив на прийняття рішення службовими особами територіального сервісного центру № 3246 регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській та Чернігівській областях (далі за текстом ТСЦ №3246), уповноваженими на виконання функцій держави, щодо успішного складання ОСОБА_6 практичних іспитів з навичок керування транспортними засобами для отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ», за наступних обставин.

У другій половині вересня 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 задля отримання консультації щодо навчання, здачі практичного іспиту з водіння в територіальному сервісному центрі (далі за текстом ТСЦ) на отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ» звернувся до ОСОБА_5 , який у свою чергу в ході телефонної розмови повідомив, що самостійно скласти практичний іспит в ТСЦ дуже складно, але він у цьому може посприяти, оскільки у нього є знайомі в ТСЦ як серед екзаменаторів, так і серед адміністраторів, які приймають документи та направляють на здачу іспиту, однак це буде не безкоштовно, вартість наданих ним послуг за вплив на прийняття рішення службовими особами ТСЦ з метою ухвалення ними позитивного рішення щодо успішного складання ОСОБА_6 практичного іспиту з водіння на отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ» буде становити орієнтовно 17500 грн., з яких 16000 грн. за позитивне вирішення питання щодо складення іспитів з навичок керування транспортними засобами на категорію «С1» та «СЕ» та 1500 грн. за безперешкодне отримання талону з електронної черги визначеного ТСЦ.

Однак усвідомлюючи те, що серед знайомих ОСОБА_5 адміністраторів у ТСЦ відсутні такі, які можуть посприяти у здаванні практичного іспиту з водіння на отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ», останній вирішив залучити до вчинення злочинних дій свого знайомого ОСОБА_4 , який мав знайомих в ТСЦ №3246 як серед екзаменаторів, так і серед адміністраторів, які приймають документи та направляють на здачу іспиту, в компетенцію яких входило прийняття практичного іспиту з водіння на отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ».

За невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлених досудовим розслідуванням місці та проміжку часу, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 одержати неправомірну вигоду в розмірі 17 500 гривень від ОСОБА_6 за вплив на прийняття рішення службовими особами ТСЦ №3246, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо успішного складання останнім практичних іспитів з навичок керування транспортними засобами для отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ», на що останній погодився, таким чином ОСОБА_5 висунувши зазначену пропозицію, схилив ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, у якого тоді ж виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди в розмірі 17500 гривень за вплив на прийняття рішення службовими особами ТСЦ № 3246, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо успішного складання ОСОБА_6 практичних іспитів з водіння на отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ».

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди у розмірі 17 500 гривень від ОСОБА_6 за вплив на прийняття рішення службовими особами ТСЦ №3246, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо успішного складання останнім практичних іспитів з навичок керування транспортними засобами для отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ», ОСОБА_4 25.12.2024 у період часу з 12 год. 34 хв. до 12 год. 49 хв.за допомогою здійснення телефонних дзвінків у месенджері «WhatsApp» підтвердив ОСОБА_6 необхідність передачі йому 17500 грн. для позитивного вирішення питань щодо здачі іспитів та отримання зазначеного вище посвідчення відповідної категорії, деталі отримання талонів електронної черги у ТСЦ № 3246, а також зазначив про необхідність прибуття для здачі іспитів не пізніше 08 години 26.12.2024 до ТСЦ №3246 за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Андрія Малишка, 2.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 26.12.2024 о 07 год. 29 хв. з власного мобільного абонентського номеру НОМЕР_1 через мобільний месенджер «WhatsApp» надіслав ОСОБА_6 на його номер мобільного телефону НОМЕР_2 повідомлення дослівно такого змісту: « НОМЕР_3 Хундай , НОМЕР_4 прицеп, Інструктор ОСОБА_9», таким чином передав ОСОБА_6 інформацію щодо службових осіб ТСЦ №3246, які будуть приймати іспити та марку автомобіля, на якому той здаватиме іспит з практичних навичок водіння, а продовжуючи інструктування ОСОБА_6 та реалізацію свого злочинного умислу, того ж дня о 08 год. 09 хв. тим же способом ОСОБА_4 надіслав повідомлення щодо номеру талону електронної черги та часу іспиту, зокрема повідомлення наступного змісту: «№347, 14:04».

26.12.2024 у період часу з 09 год. 19 хв. по 09 год. 40 хв. ОСОБА_6 , склав позитивно практичний іспит з навичок керування транспортним засобом категорії «СЕ» у ТСЦ №3246, іспит приймав адміністратор ОСОБА_8 з інструктором ОСОБА_9 , на транспортному засобі марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3 з причепом д.н.з. НОМЕР_4 .

Крім того, цього ж дня у період часу з 17 год. 01 хв. по 17 год. 19 хв. ОСОБА_6 , склав позитивно практичний іспит з навичок керування транспортним засобом категорії «С1» у ТСЦ №3246, іспит приймав адміністратор ОСОБА_10 з інструктором ОСОБА_9 , на транспортному засобі марки «Фотон», д.н.з. НОМЕР_5 .

За наслідками складання іспитів, ОСОБА_6 у ТСЦ №3246 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_6 , згідно з яким останньому з 26.12.2024 дозволено керувати транспортними засобами категорій «С1» та «СЕ» на строк 30 років до 26.12.2054.

На виконання вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , 27.12.2024 о 13 год. 50 хв. перебуваючи біля терміналу №TS204077 АТ «КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: місто Київ, Печерський район, бульвар Миколи Міхновського, 14/16, переказав на картковий рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_7 (розрахунковий рахунок НОМЕР_8 ), що відкритий у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», грошові кошти у сумі 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Таким чином, 27.12.2024 о 13 год. 50 хв. ОСОБА_4 доводячи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди у розмірі 17500 гривень за вплив на прийняття рішення службовими особами ТСЦ № 3246, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо успішного складання ОСОБА_6 практичного іспиту з водіння на отримання посвідчення водія категорії «С1» та «СЕ» до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримав від ОСОБА_6 , який на той час діяв під контролем правоохоронних органів, раніше обумовлену суму грошових коштів у розмірі 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень, у безготівковій формі на власний зазначений вище картковий рахунок,тим самим одержав неправомірну вигоду на вказану суму.

Крім того, досудовим розслідування також встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв пропозицію неправомірної вигоди в розмірі 10000 гривень за вплив на прийняття рішення службовими особами територіального сервісного центру № 8041 регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в м. Києві (далі за текстом ТСЦ №8041), уповноваженими на виконання функцій держави, щодо успішного складання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , практичного іспиту з навичок керування транспортними засобами для отримання посвідчення водія категорії «В».

16.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/12808/25-к від 20 березня 2025, було проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_12 .

В ході проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено: Мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, Imei НОМЕР_9 , з наявною в ньому сім-картою мобільного оператора «Kyivstar» з номером телефону НОМЕР_10 ; Мобільний телефон марки «Sigma Mobile», чорного кольору, Imei НОМЕР_11 , з наявною в ньому сім-картою мобільного оператора «Лайф» з номером телефону НОМЕР_12 ; Мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, Imei НОМЕР_13 , з наявною в ньому сім-картою мобільного оператора «МТС» з номером телефону НОМЕР_14 .

16.04.2025 року вилучені речі були визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання солідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Вимоги клопотання, зазначені в другому пункті прохальної частини, а саме щодо здійснення розгляду клопотання про арешт майна у закритому судовому засіданні та відповідно до ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про доступ до судових рішень» опублікувати текст судового рішення в скороченому обсязі, задоволенню не підлягають, оскільки клопотання в цій частині є необґрунтованим.

За вказаних обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що було вилучено в ході проведення обшуку 16.04.2025 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: Мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, Imei НОМЕР_9 , з наявною в ньому сім-картою мобільного оператора «Kyivstar» з номером телефону НОМЕР_10 ; Мобільний телефон марки «Sigma Mobile», чорного кольору, Imei НОМЕР_11 , з наявною в ньому сім-картою мобільного оператора «Лайф» з номером телефону НОМЕР_12 ; Мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, Imei НОМЕР_13 , з наявною в ньому сім-картою мобільного оператора «МТС» з номером телефону НОМЕР_14 .

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1