Справа № 461/1282/24
Провадження № 1-кс/461/3350/25
УХВАЛА
23.05.2025 року, м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
старший слідчий відділу слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на речі і предмети вилучені 22.05.2025 в ході проведення обшуку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , а саме на:
- Мобільний телефон маки «Айфон» 11 Pro Max;
- Чорнові записи на 9 арк.;
- Акт надання послуг № 1 від 25.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 2 від 25.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 3 від 25.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 4 від 29.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 5 від 29.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 6 від 30.10.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 7 від 30.10.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 8 від 30.10.2023 на 1 арк.
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вилучені речі мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також можуть містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, в органу досудового розслідування виникла необхідність у долученні вилучених речей та предметів до матеріалів кримінального провадження з метою їх огляду, призначення відповідних судових експертиз, використання їх у доказуванні, отримання постійного безперешкодного доступу до них, недопущення їх втрати, відчуження, зміни або знищення. Також з врахуванням тяжкості злочинів та інших об`єктивних причин, є підстави вважати, що причетні до вчинення кримінального правопорушення особи, оскільки вже обізнані про кримінальне провадження то маючи доступ до вказаних речей і документів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть внести до них зміни, знищити чи виготовити і замінити новими документами з іншими відомостями.
У зв`язку з тим, що вищевказані вилучені речі та предмети відповідають вимогам ст. 98 КПК України, та можуть бути використані як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюються під час кримінального провадження 22.05.2025 їх визнано речовими доказами.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, згідно клопотання просять проводити розгляд без їхньої участі, клопотання підтримують в повному обсязі.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, якому 22 травня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
ч. 4 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, в умовах воєнного стану, у великому розмірі;
ч. 1 ст. 366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за найтяжче з яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-Матеріалами виконання доручень оперативними працівниками Управляння СБ України у Львівській області;
-Висновками експертів за результатами проведення судових будівельно-технічних експертиз;
-Висновками експертів за результатами проведення судових економічних експертиз;
-Показами підозрюваної ОСОБА_6 ;
-Показами свідка ОСОБА_7 ;
-Показами свідка ОСОБА_8 ;
-Показами свідка ОСОБА_9 ;
-Протоколами за результатами проведення НСРД;
-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Внаслідок вчинення протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заволоділи бюджетними коштами в сумі 523 098,66 грн., чим заподіяли Солонківській сільській раді Львівського району Львівської області матеріальної шкоди на загальну суму 523 098,66 грн., що згідно з п. 3 примітки до ст. 185 КК України в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є великим розміром.
22.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова проведено обшуку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено:
-Мобільний телефон маки «Айфон» 11 Pro Max;
-Чорнові записи на 9 арк.;
-Акт надання послуг № 1 від 25.09.2023 на 1 арк.;
-Акт надання послуг № 2 від 25.09.2023 на 1 арк.;
-Акт надання послуг № 3 від 25.09.2023 на 1 арк.;
-Акт надання послуг № 4 від 29.09.2023 на 1 арк.;
-Акт надання послуг № 5 від 29.09.2023 на 1 арк.;
-Акт надання послуг № 6 від 30.10.2023 на 1 арк.;
-Акт надання послуг № 7 від 30.10.2023 на 1 арк.;
-Акт надання послуг № 8 від 30.10.2023 на 1 арк.
У зв`язку з тим, що вищевказані вилучені речі та предмети відповідають вимогам ст. 98 КПК України, та можуть бути використані як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюються під час кримінального провадження 22.05.2025 їх визнано речовими доказами.
Також з врахуванням тяжкості злочинів та інших об`єктивних причин, є підстави вважати, що причетні до вчинення кримінального правопорушення особи, оскільки вже обізнані про кримінальне провадження то маючи доступ до вказаних речей і документів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть внести до них зміни, знищити чи виготовити і замінити новими документами з іншими відомостями.
Крім цього, вказані документи необхідні органу досудового розслідування для їх огляду та збереження як речових доказів з метою використання під час доказування у кримінальному провадженні, а також проведення відповідних судових експертиз.
Ч. 7 ст. 237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів.
Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на речі і предмети вилучені 22.05.2025 в ході проведення обшуку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , а саме на:
- Мобільний телефон маки «Айфон» 11 Pro Max;
- Чорнові записи на 9 арк.;
- Акт надання послуг № 1 від 25.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 2 від 25.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 3 від 25.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 4 від 29.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 5 від 29.09.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 6 від 30.10.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 7 від 30.10.2023 на 1 арк.;
- Акт надання послуг № 8 від 30.10.2023 на 1 арк.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1