Справа № 347/1939/21
Провадження № 11-кп/4808/256/25
Категорія ч. 4 ст. 246 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000102 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, інваліда ІІІ групи, депутатом не обирався, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

визнано винуватим кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначено йому покарання - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один ) рік.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 та п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 відповідні обов`язки.

Цивільний позов, заявлений Косівською міською радою - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 97 592 грн. (дев`яносто сім гривень п`ятсот дев`яносто дві гривні) на користь Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 вчинив незаконну порубку дерев у лісах на території природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин:

17 липня 2021 року близько 10.00 години ОСОБА_7 ,, перебуваючи у лісовому масиві с. Бабин урочище Лупеї Косівської міської територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, на території кварталу №22, ділянці №83, Кобаківського лісництва Косівського районного підприємства «Райагроліс», що належить до природно-заповідного фонду, діючи умисно, самовільно, без відповідного дозволу, виданого уповноваженим органом, за допомогою невстановленого слідством предмету вчинив незаконну порубку 12 сироростучих дерев, з яких 4 дерева породи «Ялина» та 8 дерев породи «Ялиця», загальною кубомасою 32,62 м.куб .

Внаслідок незаконної порубки 12 дерев загальною кубомасою 32,62 м.куб у Кобаківського лісництві Косівського районного підприємства «Райагроліс» на території кварталу №22 ділянки №83 ОСОБА_7 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №'541 від 24 липня 2019 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» та висновку експерта №1709/1737/21-28 від 05.08.2021 заподіяв державі в особі Косівської міської територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області шкоду на загальну суму 97 592 грн.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконній порубці дерев у лісах, вчиненій на території природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.246 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким його визнати не винуватим та виправдати у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Не погоджується з вироком суду першої інстанції, оскільки вважає його незаконним з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно вироку суд першої інстанції дійшов висновку що вина ОСОБА_7 доводиться показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, а також зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та долученими матеріалами справи.

ОСОБА_7 вказує, що його необґрунтовано звинувачено у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності, так як стороною обвинувачення не доведено факту вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, при цьому сторона обвинувачення посилається на неналежні та недопустимі докази.

Зокрема, під час допиту свідків не встановлено жодного достовірного доказу та показань у судовому засіданні, які б доводили, що ОСОБА_7 скоїв незаконну порубку дерев.

Стверджує, що подані стороною обвинувачення докази є недопустимими, а окремі недостовірні та неналежні. Так, стороною захисту подано суду клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими, а саме: протоколу огляду від 05 серпня 2021 року; протоколу огляду деревини породи ялиця та ялина поза межами лісового масиву біля ґрунтової дороги від 05 серпня 2021 року, проведений у с. Бабин Косівського району Івано-франківської області; протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 30 серпня 2021 року; висновку інженерно - екологічної експертизи №1709/1737/21-28 від 05 серпня 2021 року; а також речові докази по справи - деревина кубомасою 32, 62 м. куб.; протокол про адміністративне правопорушення №2 від 20.07.2021 року

Водночас, стороною захисту подано докази, що підтверджують невинність у вчиненні злочину, а саме документи, що підтверджують інвалідність обвинуваченого, часте перебування його на лікуванні, що свідчить про фізичну неспроможність вчинити незаконну порубку значної кількості дерев обвинуваченим, тим більше у місці, де пагорби і утрудненому місці для зрізування та транспортування деревини (це встановлено з показань майстра лісу).

Зауважує, що випискою з картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 за №3235 за 2021 рік із КНП «Косівська ЦРЛ» встановлено, що обвинувачений на час вчинення інкримінованого злочину 17 липня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні, а саме із 14 липня 2021 року по 30 липня 2021 року, тому злочин вчинити не міг.

В ході апеляційного розгляду просить дослідити письмові докази по справі, у тому числі й надані стороною захисту, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, визнати не винуватим та підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим та виправдати.

Сторона захисту не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами. Зокрема, обвинуваченому інкриміновано незаконну порубку дерев, однак жоден доказ беззаперечно не підтверджує факту вчинення ним зазначених дій.

Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні процесуальні документи, що підтверджують повноваження осіб, які здійснювали досудове розслідування, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Як встановлено, внесення відомостей до ЄРДР відбулося лише 22 липня 2021 року, а дії щодо проведення досудового розслідування здійснювалися до цієї дати, зокрема 17 липня 2021 року. Відтак усі докази, отримані до моменту належного внесення відомостей до ЄРДР, є недопустимими згідно з ч. 2 ст. 86 КПК України.

Вказує, що не встановлено процесуального документа (наказу або постанови) про призначення уповноважених осіб для проведення досудового розслідування, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України. Відсутність відповідного рішення тягне за собою визнання зібраних доказів недопустимими.

Стверджує про недопустимість та недостовірність протоколу огляду місця події. Так, протокол огляду від 05 серпня 2021 року є недопустимим доказом, оскільки складений особами без належних повноважень, що прямо заборонено КПК України. Також під час огляду не було виявлено зрізів на пнях, які б відповідали вилученій деревині, що свідчить про сумнівність висновків огляду.

Зазначає, що протокол впізнання від 30 серпня 2021 року містить порушення вимог ст. 228 КПК України, зокрема: не вказано, за якими ознаками впізнавали особу, не зафіксовано прикмет, рис обличчя; впізнання проводилось особою, яка не є уповноваженою на проведення слідчих дій. Крім того, сама особа, яка здійснювала впізнання ( ОСОБА_12 ), вказала, що може впізнати людину лише «за півобличчям», що викликає сумнів щодо достовірності такого впізнання.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованих йому дій перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено відповідними медичними документами, однак судом ці обставини не були враховані належним чином.

Сторона захисту вважає, що висновок № 1709/1377/21-28 від 05 серпня 2021 року є недопустимим доказом, оскільки експерт не досліджував місце порубки дерев та саму деревину, що позбавляє експертизу належності та об`єктивності.

Зазначає, що речові докази деревина кубомасою 32,62 м. куб є неналежним і не допустимим доказом, оскільки речові докази належно не оглянуті (огляд від 05 серпня 2021 року є незаконним та проведеним не уповноваженою особою). Характеристика деревини у огляді належно не вказана і співставлення з пнями порубки не здійснено.

Вказує, що речові докази не відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та не надано до них доступ. Відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 16.09.2021 року, захисника та підозрюваного ознайомлено лише з матеріалами кримінального провадження 0000102 в одному томі на 120 аркушах, речові докази не надавалися.

Також сторона захисту вважає, що протокол про адміністративне правопорушення 2 від 20.07.2021 року, складений майстром лісу Косівського РП «Райагроліс» ОСОБА_13 та додатки до нього є неналежними і недопустимими доказами.

Підсумовує, що вирок суду є незаконним з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор в апеляційній скарзі просить оскаржений вирок скасувати в частині призначення покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 246 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки. Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов?язки: періодично з?являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Не оспорюючи правильність кваліфікації дій, обсягу доказів щодо обставин справи та доведеність вини обвинуваченого вважає вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 246 КК України таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що ОСОБА_7 у суді свою провину не визнав, на підставі ст. 63 Конституції України від надання показів відмовився. Вказує, що судом не взято до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, значну кількість зрубаної деревини, байдуже відношення обвинуваченого до скоєного, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого. Покарання, призначене не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, внаслідок м`якості.

Вважає, що призначене обвинуваченому покарання є незаконним та несправедливим внаслідок м`якості, суперечить вимогам ст. 65 КК України, оскільки буде недостатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційні скарги сторони захисту;

- прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника;

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що їх необхідно частково задовольнити, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 7 цього Закону «Право на справедливий суд» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Неухильне дотримання передбачених законом вимог є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в по ньому й прийняття правильного рішення.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при прийнятті вироку не дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Перевіривши доводи сторін, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зробити висновок про те, що суд першої інстанції оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достовірності та сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку достовірно встановив обставини кримінальних правопорушень та прийняв обґрунтоване рішення в межах висунутого обвинувачення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Незважаючи на визначеність і категоричність судового рішення, у даному випадку, не усунені всі сумніви винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Суд апеляційної інстанції встановив порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, такі є істотними.

Так, суд першої інстанції дійшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив незаконну порубку дерев у лісах на території природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції встановив, що вина ОСОБА_7 доводиться показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, а також доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та долученими матеріалами справи, а зокрема:

- витягом з ЄРДР за № 0000102 від 22 липня 2021 року про факту вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

- протоколом № 2 від 20 липня 2021 року та Актом №2 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 20 липня 2021 року (а.п. 202-203 т.1) якими встановлено, в кв. 22 обходу № 9 , виділ №83 Кобаківського л-ва виявлено самовільну рубку 4 дерева породи «Ялина» діаметром пнів : 52, 62 56, 57 см. та 8 дерев породи «Ялиця» діаметром пнів : 74, 36, 64, 58, 71, 65, 75, 58 см. (сиро ростучі) загальною кубомасою 32,62 м.куб .

- особистими письмовими поясненнями майстра лісу Кобаківського лісництва ОСОБА_13 від 20 липня 2021 року (а.п. 204 т.1) із яких вбачається, що в кварталі №22 , ділянка №83 ним було виявлено самовільну рубку дерев ялини, яку зробив житель с.Соколівка ОСОБА_7 . Самовільно зрубана деревина секвестрована згідно Акту від 20 липня 2021 року .

- Відомістю матеріально-грошової оцінки самовільної рубки (а.п. 205-206 т.1) якою визначено таксову вартість незаконно зрубаних 12 сироростучих дерев, з яких 4 дерева породи «Ялина» та 8 дерев породи «Ялиця», загальною кубомасою 32,62 м.куб .

- актом Секвестру № 1 від 20 липня 2021 року яким секвестровану деревину в кількості 32.62 м.куб прийнято на відповідальне зберігання майстром лісу Кобаківського лісництва ОСОБА_13

- планом схемою самовільної рубки виявленої в кварталі № 22 , виділ № 83 Кобаківського лісництва Косівського РП «Райагроліс» (а. п. 208 т.1(.

- протоколами огляду місця події від 05.08.2021 року, із долученими до нього ілюстративними таблицями, де зафіксовано місце та загальний вигляд пнів де було вчинено самовільну рубку дерев, у лісовому масиві в адміністративних межах села населеного пункту с. Бабин урочище Лупеї Косівської МТГ а також виявлених 17 колод деревини породи ялина та ялиця, які передано на відповідальне зберігання Косівському РП «Райагроліс».

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 22 липня 2021 року (а.п. 226 т. 1) якою деревину породи ялина та ялиця загальною кубомасою 32.65 м.куб визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження за №0000102 від 22 липня 2021 року. Вказану деревину передано на відповідальне зберігання Косівському РП «Райагроліс».

- протоколом від 30 серпня 2021 року пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п. 227-229 т.1) яким свідок ОСОБА_12 впізнав особу під № 2 ( ОСОБА_7 обвинуваченого в цій справі) який здійснював розпилення зрізаного дерева на колоди 17 липня 2021 року біля 10 год. с. Бабин Косівського району.

- висновком експерта інженерно-екологічної експертизи № 1709/1737/21-28 від 05 серпня 2021 року (а.п. 231- 233 т.1 ) яким встановлено, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної, як встановлено слідством, порубки 4 сиро ростучих дерев породи ялина на території обходу №9 кварталі №22 ділянки №83 Кобаківського лісництва Косівського районного підприємства «Райагроліс», становить 29 448,00 грн. Розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної, як встановлено слідством, порубки 8 сиро ростучих дерев породи ялиця на території обходу №9 кварталі №22 ділянки №83 Кобаківського лісництва Косівського районногс підприємства «Райагроліс», становить 68 144,00 грн.

Колегія суддів вважає, що вищевказана сукупність доказів по справі не доводить винуватість особи поза розумним сумнівом.

Так, протокол про адміністративне правопорушення № 2 від 20 липня 2021 року та Акт №2 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 20 липня 2021 року (а.п. 202-203 т.1) складено майстром лісу обх. №9 Кобаківського лісництва ОСОБА_13 .

Акт секвестру №1 від 20 липня 2021 року (а.п. 207, т. 1) складений помічником лісничого Кобаківського лісництва ОСОБА_14 .

Згідно з законодавством України, майстер лісу не має повноважень складати протоколи про адміністративні правопорушення. Такі повноваження мають лише уповноважені посадові особи, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив версію сторони захисту про перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні, що на думку сторони захисту унеможливлювало б причетність останнього до злочину.

Відповідно до виписки з картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 за №3235 за 2021 рік із КНП «Косівська ЦРЛ» - обвинувачений на час вчинення інкримінованого злочину 17 липня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні, а саме із 14 липня 2021 року по 30 липня 2021 року.

Такі дані необхідно було перевірити шляхом допиту лікаря чи працівників медичного закладу щодо безпосереднього перебування ОСОБА_7 в медичному закладі.

Також суд першої інстанції, в порушенні вимог закону, не допитав свідка ОСОБА_12 , що є важливим для доведеності винуватості чи невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 . Згідно протоколу впізнання від 30 серпня 2021 року, свідок ОСОБА_12 вказав, що може впізнати людину лише «за пів обличчям», що викликає сумнів щодо достовірності такого впізнання. Суд не вичерпав можливості допиту вказаного свідка в режимі відеоконференції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судом першої інстанції також не було встановлено власника земельної ділянки, де була виявлена деревина, що може бути важливою обставиною для прийняття рішення по суті.

Крім того суд першої інстанції не перевірив показання свідка ОСОБА_15 , який вказав що ОСОБА_7 з`являвся в органи поліції на особистий прийом до нього, як до начальника поліції.

З метою перевірки вказаного факту, необхідно витребувати письмові докази, на підтвердження такої інформації.

Такі відомості зазначаються в відповідному журналі прийому громадян та осіб, які перебувають в приміщенні відділу поліції та повинні були бути перевірені судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не навів переконливих доводів щодо допустимості доказів по справі, на які вказує сторона захисту, як на недопустимі.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 86 Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, яке є істотним, тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації»), у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації», повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 246 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5