ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/1719/22 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1071/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.537, 539 КК України
УХВАЛА

Іменем України

14 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 25.02.2025 року стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою задоволено клопотання начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023.

Скасовано звільнення засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, та направлено засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023, приведеного у відповідність ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.12.2024.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений не став на шлях виправлення, не усвідомив підстав застосування ст. 75 КК України щодо звільнення від призначеного покарання з випробуванням, під час якого мав довести суспільству про можливість свого виправлення від ізоляції від суспільства, а навпаки свідомо нехтував виконанням обов`язків, а також та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, що є вагомою підставою для скасування звільнення від покарання та направлення засудженого для відбування покарання у виді позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

Вислухавши доповідь судді, заслухавши пояснення засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду судове рішення суду першої інстанції даним вимогам повністю відповідає, а доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом встановлено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023 ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 с. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки. 21.12.2023 ухвалою Харківського апеляційного суду вирок Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023 залишено без змін.

16.01.2024 вирок надійшов на виконання до Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де в той же день було здійснено виклик засудженого до органу пробації.

Засуджений з`явився за викликом до органу пробації разом із законним представником ОСОБА_10 , надав письмові пояснення та підписку про роз`яснення обов`язку з`являтися для реєстрації й повідомляти про зміни місця проживання чи роботи.

Постановою органу пробації 30.01.2024 засудженому встановлено обов`язок з`являтися на реєстрацію перший четвер кожного місяця.

06.06.2024 року засуджений без поважної причини не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. За фактом порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням до засудженою особою було надано письмове пояснення та застосовано до гр. ОСОБА_8 застереження у вигляді письмового попередження.

Після проведеної профілактичної роботи, засуджений ОСОБА_8 у встановлені дні реєстрації, починаючи з 01.08.2024 року і до грудня 2024 року не з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, про причини неявки не повідомив. За фактом порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням засудженою особою було надано письмове пояснення та застосовано до гр. ОСОБА_8 застереження у вигляді письмового попередження.

26.12.2024 ухвалою Зміївського районного суду Харківської області вирок Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023 приведено у відповідність:

- ОСОБА_8 засудженого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, - звільнено від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

- Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023 в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, - залишити без змін. Виключено посилання на ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи

Після неодноразово порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_8 , продовжував не виконувати обов`язок, визначеного для нього судом, а саме: 05 вересня 2024 року, 03 жовтня 2024 року, 05 грудня 2024 року без поважної причини не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. За фактом порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням засудженою особою було надано письмове пояснення, яким останній підтвердив відсутність об`єктивних, документально підтверджених, обставин, що фактично позбавили його можливості своєчасно з`явитися у встановлений день для реєстрації.

Враховуючи вказані факти, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що дії засудженого свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим задовольнив клопотання представника органу з питань пробації.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року вбачається, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Частиною першою статті 539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

За правилами пункту третього частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Оцінюючи здобуті докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_8 під час іспитового строку не виконував без поважних причин покладені на нього судом обов`язки, оскільки з липня 2024 року не з`являвся у встановлені терміни, що, з огляду на вказане, цілком вірно та обґрунтовано свідчить про ухилення засудженого від відбування призначеного судом покарання та беззаперечно вказує про небажання стати на шлях виправлення.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про реальну неможливість прибуття для реєстрації до органу пробації по тій причині, що неофіційно він підробляв за межами місця свого проживання, що стало причиною його неявки декілька разів у визначенні органом пробації дні для реєстрації. Також він з`являвся в орган пробації пізніше визначеної дати, а в лютому 2025 року з`явився вчасно.

Однак, апеляційний суд констатує, що засуджений мав реальну можливості виконати покладені на нього обов`язки, а факти, викладені в поданні органу пробації, на переконання суду, є свідченням небажанняОСОБА_8 стати на шлях виправлення.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та вмотивованою, і колегія суддів не знаходить підстав для її скасування за доводами, які викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 25.02.2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді