Справа № 638/7216/25
Провадження № 1-кп/638/1592/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000159 від 29.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Умань, Черкаської області, з неповною вищою освітою, не є особою з інвалідністю, має на утриманні двох дітей, механік-водій-кранівник 1 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, який зареєстрований за адерсою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія-кранівника 1 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Так, перебуваючи на вказаній посаді згідно ст. 68 Конституції України, ОСОБА_4 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому й стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , 28.01.2025, приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи за місцем мешкання, після телефонної розмови з ОСОБА_5 , в ході якої виникла словесна сварка, взяв ввірену йому вогнепальну зброю АКС-74 НОМЕР_2 та направився до місця мешкання ОСОБА_5 . Перебуваючи на вулиці біля домоволодіння, де мешкає ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, де розташовані житлові будинки цивільних громадян, які вже відпочивають, маючи прямий умисел на вчинення хуліганських дій, висловлюючи зневагу до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою залякування ОСОБА_5 , з вказаної зброї, яку він взяв із собою, здійснив не менше 14 пострілів у бік домоволодіння, де проживає ОСОБА_5 , чим пошкодив ворота домоволодіння, тим самим грубо порушив громадський порядок.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся.

На підставі статті 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_6 , яка надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Суд зі згоди прокурора та обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким неоспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а тому вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосування вогнепальної зброї.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ; із неповною вищою освітою; має на утриманні двох дітей; не є особою з інвалідністю; згідно характеристики зарекомендував себе як дисциплінований, ініціативний та цілеспрямований військовослужбовець; згідно медичної характеристики спроможний виконувати службові обов`язки, пов`язані із проходженням служби; має два заохочення; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

При цьому також суд враховує, що відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 Кримінального кодексу України, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим, так і іншими особами.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертизи по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2025 року у справі №638/1747/25, провадження №1-кс/638/697/25 та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2025 року у справі №638/1747/25, провадження №1-кс/638/696/25.

Керуючись статтями 349, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання; повідомляти командира військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання про зміну місця свого проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

Відповідно до частини 4 статті 76 Кримінального кодексу України, частини 1 статті 163 Кримінально-виконавчого кодексу України здійснення нагляду за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати, які пов`язані із залученням експерта за проведення балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/2551-БЛ від 05.02.2025 року у розмірі 9 550,80 грн.; за проведення вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/121-25/5756-ФХВР від 13.03.2025 року у розмірі 3 979,50 грн.; за проведення балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/5843-БЛ від 11.03.2025 року у розмірі 2 387,70 грн.; за проведення балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/5844-БЛ від 12.03.2025 року у розмірі 1 591,80 грн.; за проведення балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/5842-БЛ від 11.03.2025 року у розмірі 1 591,80 грн., а в загальному розмірі 19 101,60 грн. на користь держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2025 року у справі №638/1747/25, провадження №1-кс/638/697/25 та ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2025 року у справі №638/1747/25, провадження №1-кс/638/696/25.

Речові докази, а саме:

- 3 предмети схожі на деформовані кулі; 14 гільз калібру 5.45 з різним маркуванням; рушниця з маркуванням К 20/70, 12811-47; 62 набої калібру 5.45 з різними нашаруванням; автомат Калашникова, складений укорочений з маркуванням НОМЕР_3 , 89 року випуску; предмети схожі на набої для відстрілу з гладко ствольної зброї в кількості 6 шт залишити на зберіганні військової частини НОМЕР_1 ;

- змив з однієї з гільз; змив з рукоятки автомату; змив з рукоятки рушниці знищити;

- мобільний телефон Самсунг А23, IMEI1: НОМЕР_4 вважати повернутим власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий суддя: