ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/802/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000063 від 12.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою застосували щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятору» строком на 60 днів, а саме до 10.08.2025 року.

Також, цією ухвалою визначено суму застави у розмірі 1144584 грн., у разі внесення якої на ОСОБА_7 покладено певні процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилався на необґрунтованість підозри, яка була пред`явлена ОСОБА_7 . Посилався також на фактичні обставини кримінального провадження. Вважав, що з викладених у підозрі обставин вбачаються господарсько-правові відносини між сторонами, які унеможливлюють, на його думку, утворення складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України. Вказував на відомості про особу підозрюваної, на існування у неї міцних соціальних зв`язків. Вказував, що вона має постійне місце проживання. Вважав, що такі відомості про особу підозрюваної значно знижують ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 та просили її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВСП ГУНП в Харківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2024 за № 0000063 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.5 ст. 191 КК України.

10.06.2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 191 КК України.

11.06.2025 слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю визначення розміру застави відносно підозрюваної ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість пред`явленої підозри. Також посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також на обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу підозрюваної, та на наслідки, спричинені злочинними діями.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя суду першої інстанції вважав доведеним та встановив існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваної переховуватись від органів досудовго розслідування а суду. Поряд з цим вважав, що ризики, передбачені п.п. 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПКУ країни на теперішній час є недоведеними, так підозрювана є раніше не судимою, відсутні відомості про перелік речей чи документів, які ще не вилучені та можуть бути знищені, сховані або спотворені, відсутні дані про допит у якості потерпілих чи свідків будь-яких осіб.

Слідчий суддя, враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 згідно підозри, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення; покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою, відомості про особу підозрюваної, вважав, що застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому обрав підозрюваній запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування з визначенням розміру застави у розмірі 1144584 грн., який буде стримуючим засобом для забезпечення належної поведінки підозрюваної у разі її сплати.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про його наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Зокрема, згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 - ч.5 ст. 191 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Згідно відомостей про особу підозрюваної вбачається, що вона раніше не судимий, має місце реєстрації та постійного проживання, має неповнолітню дитину.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність дій, інкримінованих підозрюваній, згідно підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваній ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку, що у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, внаслідок чого вказані обставини викликають суспільний інтерес, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ч. ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Відомості, що характеризують ОСОБА_7 - не спростовують наявного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти якому в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді саме тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі 1144584 грн, оскільки вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 , як підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Поряд з цим, належить взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з визначенням розміру застави, не буде достатнім для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України на цій стадії досудового розслідування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави стосовно ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :