УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року

м. Київ

справа № 201/16505/24

провадження № 51-2948ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2025 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

1. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора та звільнено ОСОБА_5 , підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 200 Кримінального кодексу України (далі - КК), від кримінальної відповідальності на підставі частини 1 статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

2. ОСОБА_4 оскаржив згадану ухвалу щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку. Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 травня 2025 року повернув скаржнику його апеляційну скаргу на підставі пункту 2 частини 3 статті 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) оскільки скарга подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

3. У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

4. Він стверджує, що апеляційний суд усупереч положенням статей 7 та 24 КПК обмежив право на доступ до суду та оскарження судового рішення, оскільки оскаржена ухвала безпосередньо стосується його прав та інтересів. Він зазначає, що кримінальне провадження № 0000015 від 02 квітня 2024 рокущодо ОСОБА_5 було «штучно» виділено з провадження № 0000019 від 16 серпня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 . Ці провадження пов`язані між собою, оскільки стосуються тих самих подій. Також ОСОБА_4 стверджує, що описані обставини в ухвалі стосуються акціонера та члена наглядової ради АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ким був він в період існування зазначених подій.

5. Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

6. Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

7. Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

8. Водночас, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

9. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 не є стороною кримінального провадження№ 0000015 від 02 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 в межах якого її звільнено від кримінальної відповідальності.

10. Суд виходив з того, що у тексті клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та в ухвалі суду відсутнє посилання на акціонера та члена наглядової ради АТ КБ «ПРИВАТБАНК». За змістом зазначених процесуальних документів ОСОБА_5 не була обізнана з намірами Особи 1, Особи 2, Особи 3 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб щодо заволодіння коштами в особливо великих розмірах.

11. Таким чином, ухвала місцевого суду не містить будь-яких висловлювань, з яких можна зробити висновок, що суд вважав ОСОБА_4 винуватим у будь-якій незаконній діяльності.

12. Відповідно до вимог частини статті 17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Таким чином, факти, встановлені у судовому рішенні щодо іншої особи, постановленому в провадженні, у якому ОСОБА_4 не брав участі і у якому не були забезпечені його права, передбачені кримінальним процесуальним законом, не можуть мати преюдиційне значення щодо встановлення його винуватості.

13. Крім того Суд звертає увагу, що норми кримінального процесуального закону не звільняють сторону обвинувачення від доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні щодо однієї особи в разі наявності судового рішення стосовно іншої особи.

14. Отже, апеляційний суд правильно встановив, що ухвала в провадженні щодо ОСОБА_5 не порушує прав та інтересів ОСОБА_4 настільки, щоб його можна було би вважати особою, яка має право на апеляційне оскарження, а відтак обґрунтовано повернув скаржнику його апеляційну скаргу відповідно до вимог пункту 2 частини 3 статті 399 КПК.

15. Таким чином, Суд не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного суду за доводами касаційної скарги, яка є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

З огляду на викладене та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2025 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3