Справа № 127/9576/25
Провадження № 1-в/127/131/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк. Клопотання мотивоване тим, що він засуджений Верховним судом АР Крим за ст. ст. 93 п. п. «е, з», 43 КК України до довічного позбавлення волі. Оскільки він відбув термін покарання 24 роки 8 місяців позбавлення волі, заміна довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді позбавлення волі на 15-20 років де-факто залишається таким, яке неможливо відбути через високий ризик померти до моменту відбуття покарання. За час відбування покарання він став на шлях виправлення, повністю усвідомив тяжкість вчиненого злочину та шкоду, завдану потерпілим та суспільству. Внаслідок цього, просить замінити йому призначене покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком 4 місяці.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив його задоволити. Також вказав, що норми ст. 82 КК України відносно нього не застосовувались і він і не просить застосувати вказану норму у діючій редакції. Вважає ст. 82 КК України в чинній редакції дискримінаційною та такою, що порушує його права як засудженого, оскільки цією нормою передбачено, що особа має відбути після заміни ще від 15 до 20 років позбавлення волі, що є незаконним. Вказав, що на даний час він відбув більше 25 років покарання у вигляді довічного позбавлення волі і йому має бути пом`якшено покарання з довічного позбавлення волі на максимальний сумарний термін 30 років позбавлення волі з яких 25 років він вже відбув.

В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання, вважав, що підстави для його задоволення відсутні, оскільки ОСОБА_6 двічі був засуджений за умисні вбивства. За місцем відбування покарання засуджений характеризується посередньо, рішенням комісії ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» від 13.04.2023 року, засудженому ОСОБА_6 відмовлено у заміні покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Крім того, засудженому було відмовлено у помилуванні, що підтверджується листом Офісу Президента України від 22.04.2024. Також засудженому вже було відмовлено у заміні покарання у виді довічного позбавлення волі, внаслідок цього прокурор просить відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_6 дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Верховного суду АР Крим за ст. ст. 93 п. п. «е, з, і», 43 КК України до довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму.

Ухвалою Верховного Суду України від 11.01.2001 року вирок змінено, виключено з вироку кваліфікуючу дію за п. «і» ст. 93 КК України, та вирішено вважати засудженим за ст. 93 п. п. «е, з» КК України до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018 року вирок приведено у відповідність до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.05.2000 по 11.01.2001 роки, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_6 відбув більше 25 років покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. п. 2, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З наведених норм вбачається, що на даний час засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбув більше двадцяти п`яти років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_6 повідомив, що не звертався до суду з проханням замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК України, оскільки вказана стаття в чинній редакції є дискримінаційною та такою, що порушує його права як засудженого.

ОСОБА_6 бажає, щоб суд на підставі ст. 82 КК України замінив йому покарання у виді довічного позбавлення волі не на 15-20 років позбавлення волі, а на інший строк (максимум до 5 років позбавлення волі).

Суд зазначає, що чинним КПК України, а саме ст. 82 КК України однозначно врегульоване питання строку позбавлення волі, який може бути застосований у випадку заміни покарання у виді довічного позбавлення волі, від 15 до 20 років позбавлення волі. Визначення строку в межах вказаного періоду є дискрецією суду.

Разом з тим, рішення суду щодо визначення вказаного строку у меншому розмірі, ніж визначений законом, є не реалізацією дискреційних повноважень суду, а свавільним рішенням.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк задоволенню не підлягає, оскільки правові підстави для здійснення заміни покарання на строк менший ніж 15 років позбавлення волі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя:

Судді: