У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участі: прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання старшої слідчої слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000722, внесеному до ЄРДР 08.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться клопотання старшої слідчої слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000722, внесеному до ЄРДР 08.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000722 від 08.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статті 33 Конституції України закріплено право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, вільно залишати її територію, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Утім, таке право, відповідно до статті 64 Конституції України, може обмежуватися в умовах воєнного або надзвичайного стану із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні із 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Верховною Радою України Законом Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03.03.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався у визначеному законодавством порядку, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», встановлено, що військовий обов`язок громадян України поділено на такі категорії: - допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; - призовники - особи, які взяті на військовий облік; - військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; - військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; - резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для проходження базової військової служби направляються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі (жіночої статі - добровільно), яким до дня відправлення на базову військову службу виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку.

Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється: 1) для військовослужбовців рядового, молодшого сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 45 років; 2) для військовослужбовців старшого сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 50 років; 3) для військовослужбовців вищого сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 55 років; 4) для військовослужбовців молодшого офіцерського складу - до 45 років; 5) для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років; 6) для військовослужбовців вищого офіцерського складу - до 60 років; 7) для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб: рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу - до 60 років; вищого офіцерського складу - до 65 років.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: 1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які відповідно до статті 14 цього Закону взяті на військовий облік; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; жінки, які виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням на базову військову службу; 2) на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу; 3) на військовий облік резервістів: які зараховані до військового оперативного резерву; які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань; резервісти, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України на нове місце проживання.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації. Частиною 2 визначено, що мобілізація здійснюються на основі таких принципів: централізоване керівництво, завчасність, плановість, комплексність і погодженість. Частиною 3 визначено, що зміст мобілізаційної підготовки, серед іншого, становить: створення, розвиток та утримання мобілізаційних потужностей для задоволення потреб держави в особливий період, створення мобілізаційного резерву, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Частинами 2, 8 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», передбачено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Так, 24.02.2022 Адміністрацією Державної прикордонної служби з метою забезпечення оборони України захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації, заборонено, на період дії правового режиму воєнного стану, виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи обізнаним про дію воєнного стану та чинним законодавством, що регулює питання перетину державного кордону чоловіками - громадянами України в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше квітня 2025 року, виник злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом перетинання державного кордону України до Республіки Білорусь по заздалегідь визначеним маршрутам в обхід установлених пунктів пропуску.

Так, ОСОБА_5 починаючи з початку квітня 2025 року з метою реалізації свого злочинного умислу, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Telegram» зідзвонився зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який залучений для конфіндеційного співробітництва) та в ході телефонної розмови повідомив останньому про те, що зможе організувати і здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Білорусь за грошову винагороду у розмірі 6 500 долларів США.. В подальшому ОСОБА_5 почав підтримувати зв`язок зі ОСОБА_6 через месенджер «Telegram» та інструктувати щодо його подальших дій.

Розроблена і організована ОСОБА_5 схема перетину державного кордону полягала у наступному. Так, у визначений ОСОБА_5 час ОСОБА_6 на території Солом`янського району міста Києва повинен забрати водій, який має документи на безперешкодний перетин блокпостів по території України. Після цього, вказаний водій завозить ОСОБА_6 до с. Рокитне, Рівненської області. Там, його зустрічають місцеві жителі, які діють за попередньою змовою із ОСОБА_5 , та які знають маршрути безперешкожного перетину державного кордону. Зазначені невстановлені в ході досудового розслідування особи повинні здійснити супровід ОСОБА_6 через державний кордон з Респубілкою Білорусь, де його затримують співробітники прикордонної служби Респубілки Білорусь, з якими також наявні відповідні домовленості з ОСОБА_5 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами.

З метою доведення свого умислу до кінця, в ході розмов, ОСОБА_5 , демонстрував свою обізнаність щодо обраного ним способу незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки.

Так, ОСОБА_5 , 10.04.2025 року у вечірній час доби, але не пізніше 18:00, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, керуючись корисливим мотивом, домовився з ОСОБА_6 , про те, що 23.04.2025 до обідньої пори йому потрібно прибути до АЗС «Shell», що за адресою: м. Київ, проспект Любомира Гузара, 5, де в подальшому його будуть чекати особи, які довезуть його до с. Рокитне, Рівненської області.

23.04.2025 у обідній час доби, ОСОБА_6 приїхав до вказаного ОСОБА_5 місця та сів у автомобіль марки Volkswagen B5 н.з. НОМЕР_1 з метою доставки ОСОБА_6 до місця зустрічі з особами, які в подальшому переправлять його через державний кордон України.

Надалі, вищевказаний автомобіль у якому знаходився ОСОБА_6 було зупинено працівниками правоохоронних органів у зв`язку з перевіркою документів, та після чого ОСОБА_6 був направлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через вищенаведені дії, ОСОБА_5 не вдалося здійснити незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 .

В подальшому для реалізації злочинного умислу ОСОБА_5 13.05.2025 о 23:32 керуючись корисливим мотивом, використовуючи кросплатформову систему миттєвого обміну дзвінками «Telegram» в ході листування повторно домовився з ОСОБА_6 про здійснення його незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Білорусь та повідомив останньому про необхідність надіслати йому грошові кошти та надав дані крипто валютного гаманця, а саме : ІНФОРМАЦІЯ_6, куди ОСОБА_6 14.05.2025 о 19:00 було надіслано грошові кошти у сумі 1 000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.05.2025 становить 41 500 гривень).

Крім цього, ОСОБА_5 використовуючи кросплатформову систему миттєвого обміну дзвінками «Telegram» в ході листування зі ОСОБА_6 15.05.2025 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 10:00 надав повторно данні крипто валютного гаманця, а саме : ІНФОРМАЦІЯ_7, куди в подальшому 16.05.2025 о 14:09 ОСОБА_6 було надіслано грошові кошти у сумі 1 500 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.05.2025 становить 62 250 гривень).

Після отримання грошових коштів, ОСОБА_5 перестав виходити на зв`язок із ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України , а саме у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Донецької області, м.Торез, громадянин України, українець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час фактично перебуває за межами України, раніше не судимий,-

28.06.2025 в порядку ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.

07.07.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Прокурор вказав, що причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується зібраними, на початку досудового розслідуваннями, в кримінальному провадженні доказами:

- протокол допиту свідка від 19.03.2025;

- протокол допиту свідка від 12.05.2025;

- протокол огляду речей від 15.04.2025;

- протокол огляду речей від 19.03.2025;

- протокол огляду речей від 19.03.2025;

- протокол допиту свідка від 16.05.2025;

- протокол огляду речей від 27.05.2025;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 16.05.2025 року.

- протокол допиту свідка від 27.05.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/111-25/33320-ФП від 03.06.2025;

- відомостями з реєстру речових прав;

- протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відео контролю особи від 29.05.2025;

- аналітичним звітом щодо ідентифікації власників гаманців, які використовуються для автоматизованих обмінних операції.

- протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відео контролю особи від 11.04.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відео контролю особи від 06.05.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відео контролю особи від 11.04.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відео контролю особи від 06.05.2025;

- рапортом від 07.07.2025;

- відомостями з реєстру речових прав;

- рапортом від 25.06.2025;

- протокол допиту свідка від 28.06.2025;

- іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На даний час підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце знаходження не відоме, про зміну місця свого проживання він не повідомляв.

Під час досудового розслідування в якості свідка допитано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в ході допиту, який здійснювався за допомогою технічних заходів фіксації повідомила, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є зятем та з яким остання підтримує спілкування та їй відомо, що він незаконно покинув територію України під час дії воєнного стану та на теперішній час перебуває з її донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за кордоном.

Встановлено, що ОСОБА_5 рахується як внутрішньо переміщена особа, дата виїзду з АДРЕСА_1 - 01.03.2022, адресою перебування є : АДРЕСА_2 .

В ході розслідування даного кримінального провадження, з дотриманням вимог ст. 135 КПК України, ОСОБА_5 за місцем його тимчасового місця проживання ( АДРЕСА_2 ), а також за адресою реєстрації його дружини ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ) направлялись повістки про його виклик до слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для проведення слідчих дій, а саме на 04.07.2025, 05.07.2025, 06.07.2025, 07.07.2025 однак за викликом ОСОБА_5 жодного разу не з`явився, виклики слідчого проігнорував, про поважні причини не прибуття встановлені ст. 138 КПК України не повідомив.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В ході досудового розслідування отримані дані, які дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у

ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому є наявність достатніх обґрунтованих підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, який згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, розуміючи не відворотність покарання та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора та суду, тобто існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі наддадуть останньому можливість фізично та психологічно вплинути на свідків, оскільки останній володітиме інформацією про адреси місць проживання та телефонні номери, що може призвести до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства очевидців події злочину, тобто існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено офіційне місце роботи (органу досудового розслідування не надано жодних документів, які б підвереджували офіційне місце роботи підозрюваного), навчання і відповідно підозрюваний не має стабільного заробітку та постійного джерела прибутку, також слід врахувати характер вчинення кримінального правопорушення, враховуючи вищевикладене існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний запобіжний захід, щодо підозрюваного, у вигляді тримання під вартою.

Зазначені ризики виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу стосовно підозрюваного., та не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесності поведінки підозрюваного, оскільки тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання його винним не може нівелювати вищенаведеними ризиками.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

Тобто при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід врахувати, що в органу досудового розслідування наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, фізично здоровий, спеціального лікування не потребує та в ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних про те, що підозрюваний не може утримуватися в Київському слідчому ізоляторі, не встановленого того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України вiд 15.08.2014 №1348/5/572 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за № 990/25767.

Також в ході проведення досудового розслідування не встановлено офіційне місце роботи (органу досудового розслідування не надано жодних документів, які б підвереджували офіційне місце роботи підозрюваного), навчання і відповідно підозрюваний ОСОБА_5 не має стабільного заробітку та постійного джерела прибутку, також слід врахувати характер вчинення кримінального правопорушення, а саме що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду «Марченко проти України» від 10.02.2011, п. 60 Рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»).

Наявний запобіжний захід при обґрунтуванні підозри відповідає характеру інкримінованого ОСОБА_5 діяння, не дає можливості перешкоджати встановленню істини, інтересам слідства та правосуддя шляхом ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджанні кримінальному провадженню іншим чином; а також запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин:

1. особисте зобов`язання - у зв`язку з тим, що цей запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків, враховуючи тяжкість злочину та кількість слідчих дій, які слід виконати якнайшвидше, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного та наближеність його до місця здійснення досудового розслідування, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням його свободи. До того ж, останній перебуваючи на свободі зможе ухилятися від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати, здійснювати тиск на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також в подальшому продовжувати злочинну діяльність;

2. домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Під час судового засідання прокурор надав постанову про відновлення досудового розслідування кримінального провадження №0000722, внесеному до ЄРДР 08.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

Беручи до уваги те, прокурор вважає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, за яке санкцією передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років та усвідомлюючи невідворотність покарання, може ухилятися від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати, здійснювати тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також в подальшому продовжувати злочинну діяльність, фізично здоровий, спеціального лікування не потребує, а тому враховуючи вищевикладені ризики, викладені обставини, що підтверджують наявність зазначених ризиків, а також обґрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та може переховуватись від суду, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 188, 189 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для доставки останнього в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Організацію виконання ухвали доручити - Солом`янській окружні прокуратурі міста Києва.

Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це прокурора, зазначеного в ухвалі.

Якщо після затримання підозрюваного з`ясується, що він був затриманий на підставі ухвали про дозвіл на затримання, яка відкликана прокурором, підозрюваний має бути негайно звільнений уповноваженою службовою особою, під вартою якої він тримається, якщо немає інших законних підстав для його подальшого затримання.

Строк дії ухвали встановити до моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1