Справа № 524/8580/25
Провадження № 1-кс/524/1626/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 року місто Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001215 від 06.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України,

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001215 від 06.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України.

У обгрунтування клопотання зазначив, що 06.07.2025 об 11:30 у м. Кременчуці в Гаражному кооперативі «Хорольський» на вул. Вадима Пугачова, сталась дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись на електровелосипеді у напрямку від гаража № 70 до гаража № 72, допустив виїзд за межі проїзної частини та падіння з велосипеда, в результаті чого отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

06.07.2025 повідомлення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001215 та розпочате досудове розслідування. Кримінальному правопорушенню надана кваліфікація за ст. 291 КК України.

06.07.2025 під час огляду місця події вилучені електровелосипед "HYUHOME", мобільний телефон "ZTE Blade A35", паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , що поміщені до кімнати зберігання речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області (м. Кременчук, вул. 29 Вересня, 6).

07.07.2025 винесена постанова про визнання речовими доказами вилучених речей.

З урахуванням того, що зазначене майно визнане речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, має значення як речовий доказ, а тому задля його збереження необхідно накласти арешт.

Зважаючи, на наявність обґрунтованих підстав вважати речовим доказом зазначене майно, як знаряддя за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, оскільки збергло на собі його сліди та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,з метою збереження останніх, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, забезпечення схоронності стану майна виникла необхідність накласти арешт на нього.

У судове засідання не з`явився старший слідчий СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Володілець вилученого майна помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання із доданими матеріалами, враховуючи, що відомості про закінчення досудового розслідування, а також документи, які б стверджували про те, що слідчий раніше звертався із вказаним клопотання до слідчого судді, в матеріалах справи відсутні, дійшов висновку про наступне.

08.07.2025 клопотання слідчого повернуте із встановленням строку в 72 год. для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На виконання ухвали від 08.07.2025 старшим слідчим усунуто виявлені недоліки, долучено копію постанови від 07.07.2025, постановлену старшим слідчим, про визнання вилученого майна речовими доказами.

Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.7 ч. 2 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (ст.ст. 94, 132, 173 КПК України).

На речові докази може бути накладено арешт в порядку, визначеному ст. ст. 170-174 КПК України (ст. 100 КПК України). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області вилучене майно визнане речовим доказом по справі.

У межах цього провадження слідчим ініційоване питання про накладення арешту на зазначене майно, вказуючи, що останнє відноситься до речових доказів, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження, встановлення істини в кримінальному провадженні. З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та слідчих дій.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 173 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК України).

Після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів (ст. ст. 214, 223 КПК України). Крім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати також і правову підставу арешту майна та можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України (ст. 173 КПК України).

Із наданих суду матеріалів слідує наявність достатніх підстав вважати, що майно, вказане у клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення усіх обставин правопорушення та необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування фактів, що слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником майна не надано, слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, клопотання підлягає задоволенню.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось на підставі ч.4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 132, 170 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 .

Накласти арешт на електровелосипед "HYUHOME", мобільний телефон "ZTE Blade A35", паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали померлому ОСОБА_4 з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання.

Місцем зберігання електровелосипеда "HYUHOME", мобільного телефону "ZTE Blade A35", паспорт громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити кімнату для збереження речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області (м. Кременчук, вул. 29 Вересня, 6).

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1