КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 16 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 16.07.2025 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСПЛ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.09.2025, із визначенням застави у межах 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він ____________________________________________________________________________________

Справа № 757/33156/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5643/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого,

прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками щодо обставин кримінального провадження; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 13.09.2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. У випадку неможливості застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначав, що слідчий суддя повинен був відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення жодним чином не довела, що заявлені ризики не зменшились та з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває дружина, яка у зв`язку із захворюванням потребує догляду, та донька, має 23 роки стажу роботи та має звання підполковника.

Матеріали провадження не містять жодних доказів на підтвердження того, що підозрюваний вчиняв або має намір вчинити будь-які дії, направлені на перешкоджання кримінальному провадженню, незаконний вплив на свідків, або вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя та сторона обвинувачення посилаються виключно на негативні характеристики підзахисного, однак жодним чином не беруть до уваги його стан здоров`я та інші обставини, визначені ст. 183 КПК України.

ОСОБА_7 надає покази стороні обвинувачення, фактично працює з органом досудового розслідування для забезпечення завдань кримінального провадження.

Ураховуючи майновий стан підзахисного, ту обставину, що останній протягом значного строку перебуває під вартою, має дружину, яка має проблеми зі здоров`ям, ОСОБА_7 позбавлений можливості внести визначену слідчим суддею значну суму застави.

При розгляді клопотання слідчим суддею не враховано належним чином стан здоров`я ОСОБА_7 , який має серйозні захворювання. Тримання підозрюваного під вартою та не забезпечення належного рівня медичної допомоги може завдати шкоду його життю та здоров`ю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001006 від 28.12.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 367 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 367 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 3 ст. 365 КК України, та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 365 КК України.

23.04.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 367 КК України.

23.04.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило загибель людини, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 367 КК України; в організації вчинення перевищення службових повноважень, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України; в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані особою, яка зобов`язана була піклуватись про цю особу і мала змогу надати їй допомогу, що привело до смерті особи, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 135 КК України; у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.04.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 21.06.2025.

06.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило загибель людини, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 367 КК України; в організації вчинення перевищення службових повноважень, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України; в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані особою, яка зобов`язана була піклуватись про цю особу і мала змогу надати їй допомогу, що привело до смерті особи, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 135 КК України; у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_14 від 11.06.2025 продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців до 21.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.06.2025 підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, строком до 21.07.2025, із визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн. 11.07.2025 ОСОБА_7 та його захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження №0001006.

15.07.2025 старший слідчийв особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСПЛ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 16.07.2025 задоволено клопотання слідчого та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.09.2025, із визначенням застави у межах 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками щодо обставин кримінального провадження; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 13.09.2025 року включно.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою без визначення застави, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 367, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, наданими слідчого судді.

Крім того, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження існування зазначених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , обставини інкримінованих йому дій, всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи слідчого у клопотанні про продовження існування у кримінальному провадженні вищевказаних ризиків.

Крім того, як убачається з клопотання слідчого, останнім доведено наявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно завершити ознайомлення учасників кримінального провадження із матеріалами справи.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, як під час розгляду клопотання у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не наведено переконливих аргументів на користь того, що на даному етапі досудового розслідування застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним слідчим у клопотанні ризикам, та які б виправдовували обмеження права ОСОБА_7 на свободу, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно пунктів 57-59 рішення Європейського суду з прав людини «Корнійчук проти України» від 30.01.2018, суд нагадує, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади. Обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання - на додаток до наявності обґрунтованої підозри - покладається на неї з моменту ухвалення першого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, тобто «негайно» після затримання (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), заява № 23755/07, пункти 87 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги)). Більше того, вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи влади зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення її явки до суду (див. рішення у справі «Ідалов проти Росії» [ВП] (Idalov v. Russia [GC]), заява № 5826/03, пункт 140, від 22 травня 2012 року).

До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Ара Арутюнян проти Вірменії» (Ara Harutyunyan v. Armenia), заява № 629/11, пункт 50, від 20 жовтня 2016 року, з подальшими посиланнями).

Презумпція завжди діє на користь звільнення. Національні органи судової влади повинні, з дотриманням принципу презумпції невинуватості, дослідити всі факти, що свідчать на користь чи проти існування згаданої вимоги про громадський порядок або виправдовують відступ від норми статті 5, та мають навести їх у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення. По суті, саме на підставі причин, наведених у цих рішеннях, та встановлених фактів, зазначених заявником у своїх скаргах, суд має дійти висновку про наявність або відсутність порушення пункту 3 статті 5 (див., серед інших джерел, згадане рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), пункти 89 та 91). Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними» (див. рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 та 48183/99, пункт 63, ЄСПЛ 2003-IX (витяги)). Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункт 84 in fine, від 26 липня 2001 року).

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80).

У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для обмеження свободи, а суди зобов`язані обґрунтувати рішення про продовження обмеження свободи підозрюваної особи іншими підставами, які мають бути чітко вказані, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи конкретні обставинами кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_15 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання та реєстрації, беручи до уваги вік підозрюваного, стан здоров`я та його процесуальну поведінку, сукупний строк утримання під вартою ОСОБА_7 у даному провадженні, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст. 5 §1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів приходить висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України на даному етапі досудового розслідування здатен більш м`який запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 щодо наявності підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - у виді цілодобового домашнього арешту.

При постановленні нової ухвали, колегія суддів враховує вимоги ч. 4 ст. 196 КПК України, відповідно до якої, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Відтак, при постановленні нової ухвали, колегія суддів може визначити строк дії такої ухвали в межах двохмісячного строку, який існував на час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, тобто до 16.09.2025.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 16.09.2025.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСПЛ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування, а саме до 16 вересня 2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому ж кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити до 16 вересня 2025 включно.

Негайно доставити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_7 і повідомити про це старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3