Справа № 149/620/24
Провадження №11-кп/801/680/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2025 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, фізична особа підприємець, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила вирок Хмільницького міськрайонного суду від 08.04.2005 відносно ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на пом`якшуючі обставини відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

В решті вирок залишити без змін.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2025 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, ч.2 ст. 307 КК України та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної частини статті Особливої частини КК України, на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Зараховано ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 26.12.2023 по 29.12.2023.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 рахувати з 08 квітня 2025 року, тобто з дня проголошення вироку.

Внесену заставу, відповідно до ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2023 року у справі № 149/4189/23 в розмірі шістдесяти п"яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 174460 гривень, після набрання вироком законної сили, повернуто заставодавцю ОСОБА_10 .

Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06.09.2022 у справі 149/2877/23, від 28.12.2023 у справі № 149/4191/23, від 28.12.2023 у справі 149/4190/23 на майно (речові докази) скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_7 до Державного бюджету України процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз № СЕ-19/102-24/366-НЗПРАП від 15.01.2024 в сумі 6058,24 грн. та № CE-19/102-24/374-НЗПРАП від 09.01.2024 в розмірі 3029,12 грн., № CE-19/102-24/548-НЗПРАП від 12.01.2024 в сумі 4543,68 грн., № CE-19/102-24/549-НЗПРАП від 11.01.2024 в сумі 3786,40 грн., а всього 17 417,44 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2025 щодо ОСОБА_7 є незаконним та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. 413, ст. 414 КПК України.

Судом безпідставно зроблено висновки про наявність обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , як то щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, застосовуючи до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, та звільняючи останнього від реального відбування покарання з випробуванням врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем проживання, правослухняну поведінку після вчиненого злочину.

Однак при застосуванні статті 75 КК України врахував одні і ті ж самі обставини, як і при застосуванні положень ст. 69 КК України.

Така обставина, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення взагалі не знайшла свого підтвердження під час досудового розслідування та судового розгляду, також не мала судом застосовуватись при призначенні покарання з урахуванням статті 69 КК України, та і судом безпідставно вказану обставину застосовано при призначенні покарання на підставі ст. 75 КК України.

Судом безпідставно прийнято до уваги обставину, яка пом`якшує покарання позитивну характеристику обвинуваченого, оскільки позитивна характеристика винного у вчиненні злочину - це сукупність даних, які позитивно характеризують особу, яка вчинила злочин у суспільстві, тобто є однією із властивостей людини, які визначають її соціальну сутність, то вказана обставина включається у поняття «особа винного», а тому не може враховуватися як обставина, яка пом`якшує покарання, про що також зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Позитивні характеристики та активна участь в допомозі ЗСУ, непритягнення особи до кримінальної відповідальності раніше, молодий вік не є обставинами, що пом`якшують покарання та мають істотне значення для застосування 75 КК України.

Таким чином, судом безпідставно застосовано ст. 69 КК України.

Крім того, судом не призначено додаткове покарання у виді конфіскації майна, з посиланням на ст. 77 КК України, однак судом не взято до уваги положення п. 8 постанови Пленуму ВСУ № 7, де зазначено, що з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 69 КК України, суд можене призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідност.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи правильність вироку, суд апеляційної інстанції встановив істотні порушення кримінального процесуального закону, які не може виправити, в межах своїх повноваження, тому вважає, що вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Відповідно ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5, зі змінами від 30.05.2008 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом, доведеним.

Тобто, мотивувальна частина вироку має містити чітке формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

З правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 грудня 2024 року розуміється під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.

Закон не вимагає детального викладу обставин вчинення кримінального правопорушення, однак ті, які мають важливе значення і безпосередньо впливають на винуватість особи, повинні бути відображені у фактичних обставинах настільки детально та конкретно і в такий спосіб, оскільки правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист.

Колегія суддів зауважує, що при визнанні особи винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, суд має чітко та конкретно (безальтернативно) визначити які саме дії відповідно до кримінального закону України цій особі інкримінуються.

Судом першої інстанції визнано винним обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України.

З вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2025 року вбачається, що суд у мотивувальній частині вироку вказав, що відповідно до зміненого обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000416 внесеного до ЄДРДР 21.07.2023 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України.

При цьому судом викладено підстави для зміни раніше пред`явленого обвинувачення та зазначено, що відповідно до зміненого обвинувачення вчинив ОСОБА_7 .

В порушення вимог ст. 374 КПК України судом не сформульовано обвинувачення визнане судом доведеним.

Приймаючи рішення щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 307 КК України, суд обмежився викладенням обвинувачення згідно обвинувального акту зі змінами від 03.04.2025 року.

За таких обставин, судом допущено істотні порушення кримінального процесуального закону.

Відповідно ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Згідно із ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Допущені судом першої інстанції під час судового розгляду істотні порушення вимог ст. 374 КПК України не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду, оскільки судом не сформульовано обвинувачення, визнане судом доведеним та є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не тільки з того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання. Тобто скасування вироку від суду апеляційної інстанції не вимагається встановлення наслідків, допущених судом першої інстанції порушень і причинного зв`язку між допущеними порушеннями і прийняттям незаконного та/або необґрунтованого рішення.

Рішення про скасування судового рішення приймається судом апеляційної інстанції з урахуванням характеру допущених судом першої інстанції порушень та фактичних обставин справи в межах перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» від 21.06.2007 (заява №11370/02) «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності в здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане тільки в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру».

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме п.2, п.10 ч.1ст. 7 КПК України та ст.9, ст.17 КПК України відповідно до яких верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини служать гарантією правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, є підгрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні процесуальних правовідносин, приймаючи до уваги, що КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги, враховуючи те, що до підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення встановлені під час апеляційного розгляду, однак в межах повноважень суду апеляційної інстанції вони не можуть бути усунуті, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирок відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

У зв`язку зі скасуванням вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не входить в обговорення доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість

Під час нового судового розгляду необхідно усунути допущені порушення кримінального процесуального закону та прийняти законне, обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 409, 412, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О ВИ В:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4