Справа № 991/8138/25
Провадження № 1-кс/991/8214/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

13 серпня 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка звернулася із скарго, ОСОБА_3 ,

уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

(1) Зміст поданої скарги

11.08.2025 до суду надійшла зазначена скарга. З її змісту вбачається, що 31.07.2025 ОСОБА_6 звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) із заявою про вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Полтави кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Водночас до теперішнього часу відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за вказаною заявою уповноваженою особою (детективом) НАБУ не внесено.

До того ж, адвокат вказав, що заявник чітко зазначив усі необхідні відомості в обсязі, який повною мірою дозволяв уповноваженій особі належним чином виконати покладений на нього процесуальним законодавством обов`язок щодо внесення цих відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, останній просив зобов`язати керівника Головного підрозділу детективів або за його вказівкою - іншу уповноважену особу НАБУ невідкладно після отримання ухвали слідчого судді внести до ЄРДР відомості про вчинення вказаного злочину відповідно до фактичних обставин, викладених у заяві ОСОБА_5 № T-8723 від 31.07.2025.

(2) Позиції учасників провадження

Адвокат ОСОБА_7 скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, у неї зазначених.

Зі свого боку уповноважена особа НАБУ ОСОБА_8 заперечував проти задоволення вказаної скарги, оскільки заява про вчинення злочину не містить будь-яких ознак кримінального правопорушення. На його переконання, викладені факти свідчать лише про незгоду із рішенням суду. У зв`язку з чим, така скарга є необґрунтованою.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Чинний КПК закріплює таку процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).

Крім цього, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Вона передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити детальну оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у своїй заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

У випадку, якщо зі змісту заяви неможливо встановити цих загальних ознак, тобто чи могло бути вчинено злочин взагалі, такі відомості до реєстру внесенню не підлягають.

Реалізуючи функцію судового контролю, слідчий суддя дослідив матеріали скарги.

З їх змісту вбачається, що 31 липня 2025 року ОСОБА_9 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_10 корупційного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

Про наявність ознак вказаного злочину, на переконання заявника, свідчить те, що 02.06.2021 суддя ухвалила завідомо неправосудне рішення у справі № 552/2803/20 за позовом військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - МОУ) та ДП МОУ "Укрвійськбуд" про визнання за міністерством права власності на належне останньому нерухоме майно у вигляді частини приміщення за адресою: м. Полтава, вул. Європейська (на той час Фрунзе), 6 (літ. А-2), загальною площею 62,9 кв.м. та передачу відповідного майна в експлуатацію ДП МОУ "Укрвійськбуд", незважаючи на законне відкрите безперервне володіння ним з травня 2010 року за договором купівлі-продажу.

Крім того, діючи з указаною метою та за наведених обставин, в порушення визначених ст. 257 Цивільного кодексу України строків позовної давності, незважаючи на те, що представництво інтересів ДП МОУ "Укрвійськбуд" прокурором прямо заборонено приписами абзацу третього ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", через що прокурор не мав законних підстав звертатися до суду з такою позовною вимогою та його позов підлягав залишенню без розгляду, суддя задовільнила його, витребувавши належне заявнику майно на користь ДП МО "Укрвійськбуд" та передавши його в експлуатацію останньому.

Отож, як зазначив ОСОБА_9 у своїй заяві, суддя ОСОБА_10 на виконання спільного злочинного плану організованої групи намагалася неправомірно позбавити його права власності на вказане вище нерухоме майно, спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 5 016 950 грн.

Водночас постановою Полтавського апеляційного суду від 18.10.2021 у вказаній справі, залишеною в цій частині без змін постановою Верховного Суду від 23.06.2022, залишено без розгляду позовні вимоги прокурора в інтересах ДП МОУ "Укрвійськбуд", оскільки прокурор не мав законних повноважень звертатися до суду в інтересах державного підприємства відповідно до вимог абзацу третього ч. 3 ст. 23 "Про прокуратуру".

Окрім цього, постановою Полтавського апеляційного суду від 12.11.2024 у зазначеній справі, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 04.06.2025, відмовлено у задоволенні позовних вимог прокурора до заявника в інтересах держави в особі МОУ про визнання за останнім права власності на згадане належне заявнику майно через неефективність такого способу захисту.

Не здійснюючи детального аналізу обставинам, що зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у ній у загальних рисах не наведено конкретних, відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення суддею корупційного злочину, визначеного у ст. 191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем).

Зі змісту поданої заяви вбачається, що доводи скаржника ґрунтуються виключно на незгоді із прийнятими суддею рішеннями, мотивами, що у них наведені. При цьому, в заяві не зазначено конкретних обставин, що вказували або могли б свідчити про вчинення суддею саме корупційного правопорушення. Оцінка ж судових рішень може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального перегляду.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

До того ж, законом визначено можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності у випадку вчинення ним дисциплінарного проступку, що здійснюється визначеним законом компетентним органом.

Стаття 126 Конституції України гарантує незалежність і недоторканність суддів, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Окрім цього, слідчий суддя зважає, що на момент ухвалення суддею рішення у вказаній справі в судовій практиці існували розбіжності щодо вирішення аналогічних спорів, що підтверджується наявністю відповідного рішення об`єднаної палати Верховного Суду.

Отож, зважаючи на те, що у заяві не зазначено достатніх відомостей, які могли б свідчити про вчинення суддею корупційного злочину, визначеного ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, з урахуванням закріплених законодавством України гарантій незалежності судової гілки влади, слідчий суддя доходить висновку, що подана скарга є необґрунтованою.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1