ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5601/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1121/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001893 від 12.08.2023, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Близнюківського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який в силу статті 89 КК України судимості не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що діючи в період дії воєнного стану поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102- IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» до якого було внесено зміни Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України №3275-ІХ від 27.07.2023, вчинив кримінальне правопорушення-злочин при наступних обставинах.

Так, 12 серпня 2023 близько 00 год. 00 хв., ОСОБА_8 перебував за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, де зустрів раніше йому незнайомого ОСОБА_9 , з яким під час бесіди ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і його знайома ОСОБА_10 розмістились відпочити на сходинках біля фонтану на Привокзальній площі, де ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почали вживати горілку. Згодом ОСОБА_8 побачив, що у ОСОБА_9 є грошові кошти, після чого у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Далі, близько 03 години ночі, перебуваючи неподалік від фонтану на площі Привокзальній, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_9 сидів на парапеті фонтанної зони і відволікся на перегляд смс-повідомлень в своєму мобільному телефоні, ОСОБА_8 раптово наніс йому один удар скляною пляшкою горілки по голові, а саме в область лівої вушної раковини на рівні сосцеподібного відростка скроневої кістки, від чого згідно висновку судово - медичної експертизи №09-1225/2023 від 14.08.2023 р. в ОСОБА_9 утворилась забита шкірна рана на голові, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочини намір, зірвав з ОСОБА_9 його барсетку чорного кольору ТМ «adidas», що не мала для потерпілого матеріальної цінності, в якій знаходились грошові кошти в сумі 5000 грн., заволодівши ними, він зник з місця вчинення злочину.

Не погодившись з оскаржуваним вироком обвинувачений ОСОБА_8 та прокурором у кримінальному провадженні подали на нього апеляційні скарги.

До початку судового розгляду прокурор, відповідно до положень статті 403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги, про що надав письмову заяву.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19.02.2025 змінити, повторно дослідити обставини справи стосовно його поведінки одразу після скоєння злочину, фактичний розмір спричиненої шкоди, наявність пом`якшуючих обставин, та зменшити йому строк покарання до 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних доводів, обвинувачений посилається на те, що не оскаржуючи вирок суду в частині визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, вважає призначене йому покарання занадто суворим та таки, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Звертає увагу на те, що в обвинувальному акті були зазначені пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, а саме його повернення на місце злочину, однак вказані обставини не враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Вважає, що з врахуванням вказаних обставин, та те, що відповідно до статті 89 КК України він є особою, яка не має судимостей, хворіє на ВІЛ наявні підстави для пом`якшення призначеного йому покарання до 7 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження та переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо визнання ОСОБА_8 винним в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає із статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за частиною 4 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, та дані про особу обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до статті 67 КК України, суд першої інстанції вважав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 вказав про те, що повністю визнає вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України та щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визнати обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, та враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , особу обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України судимостей не має, не одружений, не працює, на спеціалізованих обліках не перебуває, вважає за можливе пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання та призначити його в мінімальних межах санкції частини 4 статті 186 КК України. Саме такий вид та розмір покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, сприятиме його виправленню та перевихованню.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні на підставі пункту 1 частини 1 статті 408 КПК України, відповідно до якого суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені статтею 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 405, пунктом 2 частини 1 статті 407, пунктом 1 частини 1 статті 408, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання за частиною 4 статті 186 КК України до 7 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за частиною 4 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

В решті вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: