Справа № 646/801/25
Провадження № 1-кп/646/855/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001264 від 26.11.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судовим розглядом встановлено, що у вересні 2024 року, мешканка м. Харкова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домовилась з мешканцем м. Харкова ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він буде проводити ремонтні роботи в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ОСОБА_5 , та надала ОСОБА_4 для проведення вищевказаних робіт ключі від належної її хвіртки, будинку та підсобного приміщення, що знаходиться в зазначеному домоволодінні. Під час виконання ремонтних робіт у вказаному домоволодінні у ОСОБА_4 , у вересні 2024 року, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось у вищезазначеному домоволодінні.

Надалі, ОСОБА_4 у вересні 2024 року, діючи в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», будучі обізнаним про введення воєнного стану в Україні 24.02.2024, та продовженого до теперішнього часу, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в належному ОСОБА_5 домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю у вказаному домоволодінні будь яких осіб, у тому числі ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у підсобному приміщенні сараї, яке знаходилось на території вказаного домоволодіння, діючи таємно, шляхом вільного доступу взяв два металопластикові вікна TM «Veka» ProLine 70 (Germany), клас «А», в новому стані, одне розміром 1430 на 920 мм, вартістю 5987 грн 51 коп, друге розміром 760 на 1210 мм, вартістю 4646 грн 60 коп, які належать ОСОБА_5 , та за допомогою сили рук виніс їх за територію вказаного домоволодіння, тим самим вчинивши таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та розпорядився вказаним викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10634 грн 11 коп.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

12.02.2025 потерпілою ОСОБА_5 подано до суду заяву про розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та без її участі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше несудимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання по справі судом не встановлені.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.

Суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, з урахуванням усіх обставин справи, у тому числі, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України є раніше несудимим, щирого каяття обвинуваченого та його активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, тому вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Тому з ОСОБА_4 підлягають витрати на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи, що проводилась експертами НДЕКЦ МВС України у розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи, що проводилась експертами НДЕКЦ МВС України у розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення фактичних обставин, які ніким не оспорювалися при розгляді справи в суді першої інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з матеріалами справи, з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1