Провадження № 1-кп/761/2175/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005224 від 16.12.2023, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув середню освіту, не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0005224 від 16.12.2023 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 просив закрити кримінальне провадження стосовно нього оскільки був змінений закон і вартість викраденого ним майна є меншою за встановлену законом, та звільнити його від кримінальної відповідальності. Зазначив, що він не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, зробив для себе належні висновки, щиро кається та запевняє, що подібного більше не повториться.

Прокурор ОСОБА_4 вказала, що наявні достатні підстави для закриття даного кримінального провадження, враховуючи внесені законодавцем зміни, передбачені Законом України №3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», та оскільки сума викраденого ОСОБА_2 майна не перевищує встановленого законом мінімуму, з якого настає кримінальна відповідальність.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, в засідання не прибув. Разом з тим, до початку судового розгляду на електронну адресу суду надійшла заява останнього, в якій представник просить проводити судове засідання без його участі.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження №0005224 від 16.12.2023, а також скеровану на адресу суду заяву представника потерпілого ТОВ «Фора» ОСОБА_5 від 21.10.2024, суд прийшов до таких висновків.

Так, закриття провадження є однією із форм закінчення судового розгляду кримінального провадження.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

У свою чергу, як вбачається зі змісту обвинувального акту, 11.11.2023 ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення 4 палок ковбаси на суму 670 грн. 88 коп., 30.11.2023 вчинив таємне викрадення 10 плиток молочного шоколаду «Milka» на суму 411 грн. 90 коп., 31.01.2024 вчинив таємне викрадення 15 плиток молочного шоколаду «Roshen Lacmi» на суму 504 грн. 75 коп. із магазину «Фора», що за адресою: м. Київ, вул. Табірна, 46/48.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_2 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2024 році становить 3028 грн. 00 коп., а у 2023 році - 2684 грн. 00 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_2 майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, посилання в обвинувальному акті на вчинення ОСОБА_2 таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану не заслуговують на увагу як такі, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Так, згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Приписами ч. 3 ст. 479-2 КПК України закріплено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як встановлено у судовому засіданні, обвинуваченим ОСОБА_2 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження стосовно нього, враховуючи, що сума викраденого ним майна не породжує кримінальної відповідальності. Останній зазначив, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за вказаною підставою і він не заперечує щодо такого закриття.

Відтак, суд з урахуванням наданих у розпорядження матеріалів кримінального провадження №0005224 від 16.12.2023, беручи до уваги, що сума викраденого ОСОБА_2 майна не перевищує визначений законом розмір, з якого настає кримінальна відповідність, а також враховуючи позицію Об`єднаної палати ККС Верховного Суду, викладену у постанові від 07.10.2024 (справа №278/1566/21), що внесені Законом України №3886-IX від 18.07.2024 зміни мають зворотну дію в часі та є змінами до закону України про кримінальну відповідальність, приходить до висновку, що кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005224 від 16.12.2023, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає закриттю, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого останньому діяння.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 9, 284, 369-372, 479-2 КПК України, ст.ст. 1, 5 КК України, ст. 58 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 - задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005224 від 16.12.2023, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

-куртка з камуфляжним візерунком та пару кросівок з написом «Adidas», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_2 - повернути у розпорядження власника;

-відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Фора», що за адресою: м. Київ, вул. Табірна, 46/48, які міститься на DVD-R диску - залишити у матеріалах кримінального провадження №0005224 від 16.12.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1