Справа № 466/4456/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/133/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження №0000185 від 29.03.2021 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Галицького районного суду м. Львова від 05.12.2022 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн та ухвалою від 01.05.2023 змінено покарання у виді штрафу на покарання у виді 240 годин громадських робіт, вироком Галицького районного суду м.Львова від 01.05.2023 року визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та засуджений до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст.72, ч.4 ст. 70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених даним вироком суду та вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.05.2023 року в частині громадських робіт остаточно визначити ОСОБА_6 для відбування покарання у виді 4 (чотирьох років) 10 (десяти) днів позбавлення волі. В іншій частині вирок Галицького районного суду м. Львова від 01.05.2023 року - слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід - тримання під вартою - залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 слід рахувати з 18.09.2023 року

В строк відбування покарання зараховано строк перебування під вартою з 28.04.2021 по 25.10.2021 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 28 березня 2021 року, приблизно о 04.50 год., перебуваючи на перехресті вул. Окуневського - Липинського в м. Львові, умисно, з корисливого мотиву, з метою викрадення чужого майна, наніс кілька ударів кулаками і ногами в ділянку голови, грудної клітки, рук та ніг потерпілого ОСОБА_9 та зірвав з шиї останнього золотий ланцюжок вагою 5,950 грами вартістю 500 доларів США, що станом на 28.03.2021 року становило 13984 грн., з правої кишені потерпілого викрав мобільний телефон марки IPhone 11Pro сірого кольору IMAI НОМЕР_1 , ІМАІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1071,43 доларів США, що становило 29067 грн., всередині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайфсел» вартістю. 50 грн. після чого ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження та викравши майна потерпілого на загальну суму 44002,58 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2024 року в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням 75 КК України.

Апелянт зазначає, що вважає винесений вирок необґрунтованим оскільки висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При ухваленні вироку суд не взяв до уваги обставини, що мають істотне значення для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення та ухвалив покарання, яке за своїм видом та строком є явно несправедливим через свою суворість, а відтак даний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, неправильно врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченої, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме:

- щире каяття.

- позитивно характеризується за місцем проживання;

- повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення;

- у вчиненому щиро розкаюється;

- повністю відшкодував матеріальні збитки потерпілому, що підтверджується заявою потерпілого;

- потерпілий претензій до обвинуваченого він не має та вважає, що обвинуваченого не слід карати суворо.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів, думку прокурора проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 , колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, за правилами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції обставин, які характеризують особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з видом і розміром призначеного покарання обвинуваченому, оскільки таке призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Що ж стосується звільнення від відбування покарання з випробуванням, то за змістом ст. 75 КК України, суд вправі прийняти таке рішення лише тоді, коли з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується, щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував потерпілому завдані збитки, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, вважає, що покарання слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень..

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в повній мірі взяв до уваги усі обставини, які характеризують особу обвинуваченого і дійшов до вірного висновку, що виправлення ОСОБА_6 без реального відбування призначеного судом покарання є неможливим.

Таким чином апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення та вважає вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3