Справа № 1-кп/593/80/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"25" червня 2025 р.

у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Захисника (адвоката) - ОСОБА_4

Обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження №-0000021 від 15 січня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дебальцеве Донецької області, не працюючого, українця, громадянина України, без освіти, депутатом не обирався, одруженого, має на утриманні семеро малолітніх дітей, двоє з яких інваліди дитинства, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Краматорського міського суду Донецької області від 25 січня 2021 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, покарання відбуте 23 березня 2021 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З обвинувального акту вбачаться, що Верховною радою України 24 лютого 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на З0 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29 жовтня 2024 року №4024-ІХ відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години З0 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Встановлено, що ОСОБА_5 , маючи не погашену судимість за умисні корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисно - корисливий злочин за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 січня 2025 року у період часу близько з 18:30 години по 21:30 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , разом із своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували у номері №6 ресторану-готелю "Надія", що розташований за адресою: вул. Шевченка, 63 м. Бережани, Тернопільської області, де спільно вживали алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 придбати за його рахунок спиртні напої, з метою їх подальшого спільного вживання, на що останній погодився. В подальшому ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_5 свою пластикову банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . У цей час у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення крадіжки грошових коштів з вказаної банківської картки, що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, цілеспрямовано, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, прибувши до банкомату AT «Ощадний банк України», що розташований за адресою: вул. Шевченка 16, м. Бережани Тернопільської області, вставив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , в банкомат, ввівши пін-код, який йому був заздалегідь відомий, й шляхом вільного доступу, таємно 14 січня 2025 року о 21:53 години зняв грошові кошти в сумі 10 000 гривень.

Після здійснення крадіжки ОСОБА_5 з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

24 червня 2025 року, у селищі Козова Тернопільської області між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з отриманням в порядку ч.4 ст. 469 КПК України згоди потерпілого ОСОБА_6 на укладення такої угоди, з однієї сторони та з іншої сторони обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із умовами угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення: за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому визначений судом іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода ОСОБА_5 на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорив та визнав усі без винятку обставини його вчинення, так як викладено у обвинувальному акті; також повідомив, що цілком розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості від 24 червня 2025 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні також просить затвердити угоду, розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила, що їй також зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, у якій підтвердив свою письмову згоду надану прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні, згідний на вид й термін покарання, яке визначено в умовах угоди, претензій будь-якого змісту до обвинуваченого не заявлено; щодо міри покарання обвинуваченому просив його суворо не карати, волі не позбавляти, дати іспитовий термін.

Відповідно до правил ст. 468, п.4 ч.4 ст.469 КПК України … укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке, згідно із положеннями ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Суд, в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Прокурору та захиснику відомі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 24 червня 2025 року у цьому кримінальному провадженні відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 , за обставин, вказаних в обвинувальному акті, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України і така кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

За такими кримінальними правопорушеннями обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24 червня 2025 року.

Так, покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України та санкції ч.4 ст. 185 КК України.

При цьому суд враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином; а також те, що обвинувачений, будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину і маючи за ним непогашену судимість, знову вчинив умисний злочин, тобто має місце, передбачена п.1 ч.1 ст. 67 КК України обтяжуюча покарання обставина рецидив злочинів.

Поряд з цим суд також враховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання фактично характеризується позитивно, має на утриманні семеро малолітніх дітей, двоє з яких є інвалідами дитинства, компрометуючі його відомості відсутні; також враховується думка потерпілого, який просив дати іспитовий термін і суворо не карати.

Зважаючи на такі обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, є можливим без ізоляції обвинуваченого від суспільства й визначене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі у запропонованому терміні (нижча межа санкції) є обґрунтованим, а також є наявними підстави для застосування у даному випадку положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від такого покарання із випробуванням та встановлення йому задля цього іспитового строку максимальним терміном, а також покладення на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, із застосуванням ст.ст. 75 та 76 КК України.

Щодо вжитого стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою із застосуванням застави суд зазначає таке.

Ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з правом внесення застави в розмірі 60 560,00 гривень та покладенням відповідних обов`язків.

У подальшому судом строк дії такого запобіжного заходу було продовжено.

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №-21 від 17 березня 2025 року, платник ОСОБА_9 вніс на рахунок територіального управління державної судової адміністрації 60 560 (шістдесять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, як заставу за ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту ст.374 КПК України при ухваленні вироку, суд має прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі відносно застави.

Відповідно до ст.182 КПК України застава, що не була звернена у дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 статті 182 КПК України).

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував у повному обсязі, порушень не допускав, у дохід держави застава звернута не була, внесена за нього сума застави підлягає поверненню особі, що її внесла (заставодавцю), після припинення дії вжитого щодо обвинуваченого запобіжного заходу.

На даний час строк дії такого запобіжного заходу не закінчився, прокурор клопотала про продовження його дії до набрання вироком законної сили, захисник та обвинувачений щодо задоволення клопотання прокурора не заперечили.

Також у справі слід вирішити питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України та щодо процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Про інші, вжиті заходи кримінального забезпечення суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з отриманням в порядку ч.4 ст. 469 КПК України згоди потерпілого ОСОБА_6 на укладення такої угоди, з однієї сторони та з іншої сторони обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , укладену у присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 24 червня 2025 року у селищі Козова Тернопільського району Тернопільської області у кримінальному провадженні, внесеному 15 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24 червня 2025 року покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років.

Із застосуванням ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі терміном 5 (п`ять) років з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання цим вироком законної сили, запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у виді у виді тримання під вартою, з правом внесення застави в розмірі 60 560,00 гривень та покладенням відповідних обов`язків, - залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили - повернути заставодавцю ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень застави, внесеної згідно квитанції до платіжної інструкції №54914633SB від 17 березня 2025 року на переказ готівки №-21 від 17 березня 2025 року, як застави за ОСОБА_5 по справі № 593/338/25 на рахунок ТУ ДСА України в Тернопільській області.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта з проведення:

-судової дактилоскопічної експертизи від 17 лютого 2025 року №СЕ-19/120-25/2053-Д у розмірі 1 591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 коп.;

-судової дактилоскопічної експертизи від 18 лютого 2025 року №СЕ-19/120-25/2055-Д у розмірі 1 591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 коп.

Припинити чинність арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2025 року, а саме на:

- банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , вилучену під час огляду місця події, упаковану у сейф-пакет SUD1112571, належну потерпілому ОСОБА_6 і залишити її при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази:

- оптичний диск DVD-R, отриманий від АТ «Державний ощадний банк України», з маркуванням MFP687BL19010233, залишити при матеріалах кримінального провадження;

-оптичний диск «Verbatim DVD-R, 4,7 Gb, 16x speed, 120min» із написом «відео камера спостереження вул. Шевченка», залишити при матеріалах кримінального провадження;

-грошові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень вважати повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1