Справа № 766/6058/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/396/25 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6058/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2025 року, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.152, ч.2 ст.121 КК України,

продовжено строк тримання під вартою до 17 серпня 2025 року включно.

в с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000885 від 22.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.152, ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 17 серпня 2025 року включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та повернути клопотання прокурору.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що в судовому засіданні заперечував проти взагалі розгляду цього клопотання та просив його повернути прокурору через те, що строк дії попередньої ухвали про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 діяв до 22 червня 2025 року включно, а отже прокурор пропустив строк подачі вказаного клопотання.

Крім того, вказує про те, що клопотання прокурором ОСОБА_6 було подано пізніше ніж за п`ять днів до спливу закінчення дії попередньої ухвали суду про тримання під вартою, вказане клопотання мало бути повернуто.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію захисник ОСОБА_7 на підтримання апеляційних вимог сторони захисту, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до приписів ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не завершений, а прокурором було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, зважаючи на що, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, на сьогодні не припинили існувати та не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Перевіркою матеріалів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 є особою непрацевлаштованою, що не має утриманців, що вказує на відсутність у о нього постійного, легального джерела доходу та осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам, зазначеним в клопотанні прокурора та оскаржуваній ухвалі суду.

Міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого ОСОБА_8 не має, доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у його соціальних зв`язках чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, до суду не надано.

Крім того, з матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, при цьому нехтуючи всіма нормами моралі, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 має бути продовжений з метою унеможливлення його переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою щодо нього.

Саме продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надаючи оцінку можливості у обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

В контексті даного питання апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ, згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу обвинуваченого, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Зокрема, існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_8 , від суду обумовлене, в тому числі, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 15 років, адже тяжкість імовірного покарання може спонукати обвинуваченого до здійснення відповідних дій.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_8 , не будучи обмежений у спілкуванні із потерпілою та свідками може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу або ж насилля, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Отже, подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом зміни на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Зокрема, запобіжний захід у виді домашнього арешту у даному випадку не зможе запобігти ризикам незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також переховування від суду.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора та цілком враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення. Інших відомостей про особу обвинуваченого чи спростування наведених в оскаржуваній ухвалі суді, до апеляційної скарги не додано.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.422-1 КПК України, суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:

- ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;

- клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Витребування інших матеріалів провадження, в тому числі матеріалів, що характеризують особу, на підставі яких судом першої інстанції було ухвалене рішення про продовження строку тримання під вартою, діючим КПК України не передбачено.

Що ж до доводів апелянта про те, що строк дії попередньої ухвали про продовження тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 діяв до 22 червня 2025 року включно, а отже прокурор пропустив строк подачі вказаного клопотання, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2025 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 22.06.2025.

17.06.2025 прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , яке в цей же день було отримано останнім.

А тому, прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в межах строку ч.1 ст.199 КПК України.

Інші обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 17 серпня 2025 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4