Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/383/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

02.05.2025селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарка судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорка ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № у ЄРДР 0000034 від 11.03.2025 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, особи з інвалідністю ІІІ групи, раніше судимого вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.02.2025 року за ст.126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки (на підставі статей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у позбавлення волі з випробуванням, на підставі п.5 ч.1 статті 91-1 КК України застосовано до нього обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці), РНОКПП НОМЕР_1 ,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України,-

- у частині розгляду угоди про примирення потерпілої і обвинуваченого,-

В С Т А Н О В И В :

26.02.2025 біля 17.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись вдома по місцю проживання в будинку АДРЕСА_1 , затіяв сварку із його матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою вказаного будинку у ході якої, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті завдати фізичний біль, на ґрунті особистих неприязних відносин, схопив останню лівою рукою за верхній одяг та не відпускаючи, почав штовхати у різні сторони, під час чого ОСОБА_5 не втрималась на ногах та впала на підлогу, де вдарилась правим колінним суглобом у дерев`яну колоду, яка знаходилась біля печі.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 згідно з висновком судового-медичного експерта № 20-м від 12.03.2025 тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 не спричинив, а тільки завдав фізичного болю, так як на момент судово-медичного обстеження громадянки ОСОБА_5 на шкірних покривах тіла яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено.

За вище встановлених обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України, тобто вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

02.05.2025 року обвинувачений ОСОБА_4 і потерпіла ОСОБА_5 уклали угоду про примирення, за якою:

- обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ст.126 ч.1 КК України;

- сторони визначили, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

- обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку;

- шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відсутня;

- сторони узгодили, щодо призначення ОСОБА_4 покарання таке: за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить грошову суму 850 грн. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України узгодили застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід направлення для проходження програми для кривдників. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України узгодили покарання у виді штрафу виконувати самостійно;

- сторони зафіксували, що їм роз`яснено наслідки укладення, затвердження угоди та наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтвердили укладання угоди за вказаним змістом та розуміння наслідків затвердження угоди. Просять суд затвердити укладену ними угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, та повністю підтвердив обставини його вчинення, та надав згоду на призначення покарання, яке узгоджене сторонами угоди про примирення, зазначивши, що має змогу сплатити штраф, адже отримує пенсію.

Потерпіла підтвердила суду, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України. Додатково повідомила суду, що не має жодних майнових претензій до обвинуваченого.

Прокурорка не подала заперечень щодо затвердження угоди між потерпілою та обвинуваченим.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши доводи і позицію сторін, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченого взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Правила призначення покарання встановлені КК України. Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди з урахуванням дотримання ними положень кримінального закону про призначення покарань. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання, яке понесе винна особа.

Суд при затвердженні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.1 ст.126 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вчинив інкримінований кримінальний проступок в період іспитового строку, є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує пенсію, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок протягом іспитового строку, який визначений вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.02.2025 року. Згідно цього вироку ОСОБА_4 засуджено за ст.126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі статей 75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання у позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку терміном два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки; на підставі п.5 ч.1 статті 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці. Тому суд вважає за необхідне при призначенні остаточного покарання обвинуваченому застосувати положення ч.3 ст.72 КК України, згідно якого основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно, що також було узгоджено потерпілою та обвинуваченим в угоді.

Крім того, враховуючи систематичність вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 домашнього насильства щодо потерпілої, суд дійшов висновку, що в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, до обвинуваченого необхідно застосувати обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників, що було також обумовленою угодою, строком на три місяці.

Частиною 5 ст.469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов потерпілою не пред`являвся.

Шкода кримінальним проступком не заподіяна, витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст.368- 371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475, 615 ч.15 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , про примирення у зазначеному кримінальному провадженні.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить грошову суму 850 грн.

Згідно з ст.72 ч.3 КК України основне покарання у виді штрафу за цим вироком виконувати самостійно.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області :

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків угоди;

- потерпілою виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгодженого сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; не виконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 ст. 469 КПК України укладена угода про примирення не може бути укладена.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 02.05.2025 року.

Суддя ОСОБА_1