Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3564/25
Номер провадження 1-кс/711/960/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

підозрюваного - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000461, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей 2012 та 2020 років народження, здійснюючого підприємницьку діяльність, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.2, ч.3 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням по кримінальному провадженню №0000461, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби відносно ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СУ ГУНП в Черкаській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000461 від 20.1.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

21.03.2025 року слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси було винесено ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17.05.2025 включно, без визначення розміру застави, за клопотанням заступника начальника ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000461 від 20.11.2024 року.

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 вказує, що застосування такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою відносно її підзахисного є недоцільним та незаконним.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України,під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_4 вважає, що ризики, на які послалася сторона обвинувачення. ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодним доказом.

З урахуванням вимог КПК України та практики ЄСПЛ, сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи та носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами, та для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, в іншому випадку суд повинен змінити запобіжний захід на більш м`який.

У відповідності до положень ст.177, 178 КПК України, слідчим суддею має бути враховано тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_3 за вчинення особливо тяжких злочинів. Тому відповідно до п.4 ст.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України а саме, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Доказів наявності перерахованих ризиків не надано, а тому вказані ризики є лише припущенням сторони обвинувачення щодо їх наявності.

На переконання захисника, відносно ОСОБА_3 можливо застосувати інший запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема це може бути і домашній цілодобовий арешт з носінням електронного засобу, то на нього можуть бути покладенні обов`язки, що встановлені ст.194 КПК України:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Так, ОСОБА_3 має вищу освіту (закінчив Черкаський державний технологічний університет і отримав освіту за напрямом «Комп`ютерна інженерія»), здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, а також має міцні соціальні зв`язки - дружину та дві малолітні дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими проживає разом, а також матір, яка є інвалідом 2 групи, та вказані обставини здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підзахисного без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також у ОСОБА_3 наявні тяжкі захворювання, що підтверджуються відповідними медичними документами.

Обставинами, які ще не були досліджені при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею є також те, що у ОСОБА_3 є малолітня дитина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який відповідно до довідки №1063 від 28.03.2025 року, потребує домашнього догляду, а дружині - ОСОБА_8 дуже тяжко доглядати двох дітей та маму ОСОБА_3 - ОСОБА_9 .

Також судом не було враховано ту обставину, що ОСОБА_3 активно займався волонтерською діяльністю та є членом ВГО «СГОУ «Народна рада»» з 2022 року.

Адвокат ОСОБА_4 зазначає, що з посиланням на невиконання стороною обвинувачення обов`язку доведення неможливості застосування іншого запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, захист наводить наступні відомості.

В порушення вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України, стороною обвинувачення під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не наведено належних доказів щодо обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні та передбаченим статтею 177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не було наведено реальних фактів та обставин, визначених ст.182 КПК України, та не вирішено питання про можливість застосування такого альтернативного запобіжного заходу, як застава. В КПК України передбачена можливість застосування застави по даним категоріям кримінальних правопорушень, проте вказану можливість було проігноровано.

Розмір застави, відповідно до положень ч.4 ст.182 КПК України, визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 підтримали подане клопотання в повному обсязі та просили змінити підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або визначення застави заперечував з огляду на обґрунтованість підозри та наявності достатніх ризиків утримувати останнього під вартою.

Заслухавши доводи підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_4 , заперечення прокурора ОСОБА_5 , дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчим суддею встановлено, що 19.03.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.208 КПК України та 20.03.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.03.2025 (справа №711/2332/25, провадження №1-кс/711/674/25) до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.05.2025 року, без можливості внесення застави.

18.04.2025 Стаднику повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.306 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з нормами ч.1, ч.4 ст.201 КПК України, підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею чи про зміну способу їх виконання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути таке клопотання протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Надаючи оцінку обґрунтованості підозри, слідчий суддя звертає увагу, що «обґрунтована підозра» у вчинені кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»)

При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення у справі «Ердагоз проти Туреччини», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

Слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Однак, саме на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для необхідності та достатності підстав застосування відносно особи запобіжного заходу відповідного виду та тяжкості, який забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також убезпечить існуючі ризики на даній стадії досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини за пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовжуваного тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами.

У справі «Гавула проти України» (2013р.) Європейський суд з прав людини вказав, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою».

У справі «Коцаба та інші проти України»Європейський суд з прав людиниповторює, що відповідно до його усталеної практики за пунктом 3 статті 5 Конвенції існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання під вартою, але зі спливом деякого часу цього вже недостатньо. У таких випадках Суд повинен встановити, чи продовжували інші підстави, наведені органами судової влади, виправдовувати позбавлення свободи. Якщо такі підстави були «відповідними» та «достатніми», Суд також повинен з`ясувати, чи продемонстрували компетентні національні органи влади «особливу ретельність» під час здійснення провадження. Суд також встановив, що органами державної влади має бути переконливо обґрунтовано будь-який період тримання під вартою, яким би коротким він не був. Вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи державної влади зобов`язані розглянути альтернативні засоби забезпечення її явки до суду. Вимога до суду надати «відповідні» та «достатні» підстави тримання під вартою - додатково до обґрунтованої підозри - застосовується вже під час ухвалення першого рішення щодо тримання під вартою під час досудового розслідування, тобто «негайно» після затримання.

У справі «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 3 статті 5 Конвенції з огляду на те, що національні суди жодного разу не розглядали можливості обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, і органи влади, посилаючись головним чином на серйозність пред`явлених заявнику обвинувачень, продовжували тримання заявника під вартою на підставах, які не можна вважати «відповідними і достатніми».

З урахуванням оцінки наданих доказів причетності ОСОБА_3 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх взаємозв`язок, а також можливих та існуючих ризиків у даному кримінальному провадженні, характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_3 , який має постійне місце проживання та сталі соціальні зв`язки (одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей 2012 та 2020 року народження,та матір, яка є інвалідом ІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, зареєстрований та здійснюючий діяльність як фізична особа-підприємець, з 2022 року є членом та волонтером ВГО «СГОУ «Народна рада»»), слідчий суддя вважає, що на даній стадії досудового розслідування наявні підстави для продовження застосування відносно нього запобіжного у вигляді тримання під вартою, однак існуючі ризики не є винятковими та достатніми для продовження застосування такого запобіжного заходу як безальтернативного.

Законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку положень ст.183 КПК України, не визначати або визначати розмір застави, з урахуванням підстав та обставин, встановлених статтями 177, 178 Кодексу.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27 вересня 2006 року № Rec (2006) 13 державам-членам щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, умов, у яких воно має відбуватися, та про заходи забезпечення гарантій проти зловживань з огляду на презумпцію невинуватості та на презумпцію на користь свободи тримання під вартою особи, яку підозрюють у вчиненні правопорушення, має бути винятком, а не правилом; не має бути обов`язкової вимоги, щоб особу, яку підозрюють у вчиненні правопорушення (або певну категорію осіб), тримали під вартою; в окремих випадках тримання під вартою має бути застосоване, лише якщо воно вкрай потрібне і як останній захід; його не мають застосовувати з каральних міркувань (пункт 3). Також у Рекомендації Комітету наголошено, що для уникнення необґрунтованого застосування тримання під вартою має існувати якнайширший перелік альтернативних, менш обмежувальних заходів щодо поведінки підозрюваної особи (пункт 4); особу можуть тримати під вартою лише за таких умов: обґрунтована підозра, що він чи вона вчинила правопорушення; наявність вагомих підстав вважати, що в разі звільнення він чи вона втече або вчинить серйозне правопорушення, або здійснить утручання у відправлення правосуддя, або становитиме серйозну загрозу громадському порядку; якщо немає можливості застосувати альтернативний захід, щоб запобігти зазначеним небезпекам, цей захід є складовою процесу кримінального судочинства (пункт 7).

Слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зважаючи на надані докази обґрунтованості підозри, потреби досудового розслідування та існуючі ризики у вказаному кримінальному провадженню на даній стадії досудового розслідування, слідчий суддя вбачає підстави для визначення підозрюваному ОСОБА_3 до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який зможе забезпечити дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також убезпечить існуючі ризики.

Згідно з ч.1 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до положень ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Нормами п.3 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гафа проти Молдови» суд зазначив, що гарантія, передбачена статтею 5 § 3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судове засідання. Тому, розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

Отже, визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує, що її розмір спрямований на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з метою виконання покладених на нього обов`язків, недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень чи вчинення дій, спрямованих на перешкоджанню встановленні усіх обставин у кримінальному провадженні, при цьому розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, з урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, обґрунтованості підозри та ступеню наявних ризиків у кримінальному провадженні, а також даних про особу підозрюваного, його соціального та майнового стану, слідчий суддя вбачає за доцільне застосовувати відносно підозрюваного ОСОБА_3 заставу, як альтернативний запобіжний захід триманню під вартою, у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, які, на переконання слідчого судді, у випадку сплати застави, здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_3 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків на даній стадії досудового розслідування, та не порушує баланс інтересів щодо прав особистої свободи останнього та завдань кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.309 КПК України, ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не входить до переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку та узгоджується з позицією Верховного Суду по справі №757/27525/23-к, провадження №51-2149ск24.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 201, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визначити підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, альтернативний запобіжний захід - заставу у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі.

У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_3 , з-під варти.

У випадку внесення застави підозрюваним або заставодавцем, покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

- вчасно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з м. Черкаси без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) з іншими підозрюваними, свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_3 у присутності слідчого чи прокурора;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 07.05.2025 року о 10:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1