Провадження № 1-кс/344/5654/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного 17 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020,-

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області майор юстиції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з вказаним клопотанням.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 15 серпня 2025 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Доводи клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 17 лютого 2025 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.111 Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше вересня 2024 року, невстановленими представниками російської федерації, ймовірно спецслужб рф, розпочато реалізацію інформаційно-психологічної операції під назвою «Україна зникає безвісти», спрямованої на проведення заходів, що популяризують та створюють позитивний образ держави-агресора, її органів влади та їх представників, поширення ідеологеми про «український нацизм/фашизм», звинувачення українського військово-політичного керівництва у злочинах, покладання на нього відповідальності за наслідки збройної агресії та воєнних злочинів рф, поширення закликів до протидії мобілізації, невиконання українськими військовими наказів командування та інших дій спрямованих проти української держави.

У період вересень - листопад 2024 року представники російської федерації, ймовірно спецслужб рф, використовуючи особисті відносини між ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, та ОСОБА_6 , використовуючи Інтернет месенджер «Telegram», залучили останню до допомоги в реалізації представниками російської федерації дій, спрямованих на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України.

19 вересня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Дніпро Дніпропетровської області, використовуючи мобільний телефон «Nokia» модель «RM-1190», виконуючи завдання невстановлених представників спецслужб російської федерації, активувала СІМ-карту оператора мобільного зв`язку з номером телефону НОМЕР_1 , який був використаний для створення акаунту в Інтернет месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_9 », встановлення представниками російської федерації зв`язку з родичами, друзями та знайомими українських військовополонених, їх подальшого використання при здійсненні підривної діяльності проти України, зокрема ОСОБА_6 , яка зберегла на власному мобільному телефоні марки «Redmi 12» вказаний контакт під назвою «Аноним».

У період вересень - листопад 2024 року ОСОБА_6 , використовуючи в Інтернет месенджері «Telegram» власний акаунт під назвою « ОСОБА_10 » з номером телефону НОМЕР_2 , спілкуючись з ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, усвідомлювала, що профіль в Інтернет месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_9 » з номером телефону НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , контролюється представниками російської федерації, зокрема невстановленим військовим рф на ім`я « ОСОБА_11 ». При цьому, ОСОБА_6 було достовірно відомо, що ОСОБА_8 , перебуваючи в полоні рф, позбавлений можливості особисто використовувати вищевказаний профіль в Інтернет месенджері «Telegram».

Так, за вищевказаних обставин, 21 вересня 2024 року ОСОБА_6 , використовуючи вищевказаний профіль в Інтернет месенджері «Telegram» шляхом надсилання голосового та текстового повідомлень профілю в Інтернет месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_9 » з номером телефону НОМЕР_1 , повідомила, ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, та представникам російської федерації, зокрема невстановленій особі на ім`я « ОСОБА_11 », про роботу ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» та відсутність на ньому звуків випробувань військової техніки.

У подальшому 05.11.2024, 13.11.2024, 16.11.2024 ОСОБА_6 , виконуючи завдання ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, та представників російської федерації, зокрема невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_11 », здійснила пошук в засобах масової інформації новин щодо збройного конфлікту між Україною та російською федерацією, зокрема бойових дій в Курській області рф, Чернігівській області та ракетного обстрілу російською федерацією м. Києва.

Також 17.11.2024 ОСОБА_6 , використовуючи профіль в Інтернет месенджері «Telegram» « ОСОБА_10 » з номером телефону НОМЕР_2 , шляхом надсилання повідомлень профілю в Інтернет месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_9 » з номером телефону НОМЕР_1 , повідомила, ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, та представникам російської федерації, зокрема невстановленій особі на ім`я « ОСОБА_11 », про наявність інформації щодо «прильотів» по залізничній колії.

21 листопада 2024 року ОСОБА_6 на виконання досягнутих домовленостей з ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, та представниками російської федерації, зокрема невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_11 », використовуючи в Інтернет месенджері «Telegram» профіль « ОСОБА_10 » з номером телефону НОМЕР_2 , шляхом надсилання повідомлень профілю в Інтернет месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_9 » з номером телефону НОМЕР_1 , повідомила про влучання засобів ураження рф по ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» та вибухи на ньому.

При цьому, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше листопада 2024 року, представниками російської федерації, зокрема особою на ім`я « ОСОБА_11 », використовуючи особисті відносини між ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, та ОСОБА_6 , залучено останню до проведення інформаційно-психологічної спеціальної операції під назвою «Україна зникає безвісти» шляхом поширення нею через соціальні мережі та Інтернет месенджери відомостей, спрямованих на погіршення морально-психологічного стану та дезінформації громадян України, створення негативного образу військово-політичного керівництва України та невідворотності поразки України під час збройної агресії російської федерації.

У період 12-14 листопада 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Дніпро, використовуючи в додатку для обміну повідомленнями «Telegram» профіль « ОСОБА_10 » з номером телефону НОМЕР_2 , під час листувань з профілем « ОСОБА_9 » з номером телефону НОМЕР_1 в додатку для обміну повідомленнями «Telegram», який використовували представники російської федерації, зокрема невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_11 » та ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, отримала завдання на поширення з використанням власної сторінки в соціальної мережі «TikTok» - « ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 )» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_1 відеозаписів опублікованих на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в соціальної мережі «TikTok» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_3

При цьому, в невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 14 листопада 2024 року, ОСОБА_6 , діючи з мотивів заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, на виконання попередньо досягнутих домовленостей з ОСОБА_8 , який перебував в полоні російської федерації, та невстановленими представниками російської федерації, які використовують профіль « ОСОБА_9 » з номером телефону НОМЕР_1 в Інтернет месенджері «Telegram», вирішила розповсюдити до значного кола осіб в соціальній мережі «TikTok» антиукраїнську пропаганду та пропаганду позитивного ставлення до російського полону, невиконання наказів українського командування, здачі в російський полон, ухилення від служби в лавах ЗСУ та військових формуваннях, які забезпечують обороноздатність України.

Так, реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у

м. Дніпро, у період з 13.11.2024 по 26.11.2024, поширила на власній сторінці соціальної мережі «TikTok» - « ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 )» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_1 публікації користувача « ІНФОРМАЦІЯ_5» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді 29 відеозаписів

Поширені ОСОБА_6 на власній сторінці соціальної мережі «TikTok» - « ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 )» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_1 публікації у вигляді відеозаписів розміщені на сторінці користувача « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_3 є висловлюваннями, вираженими у формі публічних закликів, спонукань спрямованих на трансформацію систем цінностей, установок, мотивацій, соціальних стереотипів і світоглядних орієнтацій осіб, які мали можливість їх переглянути, у напрямку, бажаному для адресанта, та містять:

- антиукраїнську пропаганду, що виявляється в твердженнях, що: українська влада є фашистським, нацистським режимом та робить героїв із нацистських терористів, які, за словами автора, брали участь у нападі Німеччини на СРСР, винищували людей в Україні; Президент ОСОБА_15 повністю знехтував Конституцією України, порушив усі права людини; українська влада зі зневагою та байдужістю відноситься до українського народу і не зважає на людські життя; українська влада фізично знищує український народ, є для нього ворогом, що «План перемоги України», розроблений ОСОБА_16 , передбачає якомога більше смертей українців;

- пропаганду позитивного ставлення до російського полону, що виявляється в наданні виключно його позитивної характеристики, багаторазові твердження про дуже гуманну поведінку, дбайливе, людяне, братерське ставлення російських військовослужбовців до українських військовополонених, проголошенні благородної, гуманної мети наявної в закликах до українських військовослужбовців про тимчасове невиконання завдань своїх командирів, припинення бойових дій із росією, та здачі в російський полон, а саме - збереження життя, турбота про полонених і зниклих безвісти;

- пропаганду не виконувати накази українського командування, здаватися в російський полон, не долучатися до лав ЗСУ, що виявляється в переконуванні в тому, що: воєнні дії на території Росії, зокрема у Курській області, ініціювала саме українська влада; українська влада не прагне мирного врегулювання збройного конфлікту, а навпаки провокує Росію на подальше застосування зброї проти України, всупереч волі українців продовжує воювати з Росією; українська влада, на відміну від російської сторони, не проводить або перешкоджає обміну військовополоненими з Росією, кидає їх напризволяще, не визнає українських військовозобов`язаних як таких, які перебувають у полоні; українська влада та засоби масової інформації повідомляють неправдиву інформацію про ситуацію на фронті; збройний опір Росії є лише захистом приватних комерційних інтересів Президента України ОСОБА_17 й іноземних бізнесменів; українська армія характеризується як погано підготовлена до виконання бойових завдань, недостатньо озброєної, натомість російська армія описується як така, у якої є величезна кількість, надлишок зброї та боєприпасів; в українського військового командування відсутнє ефективне, вдале планування ведення бойових дій; українське командування обманом змушує військовослужбовців до участі в бойових діях; залучення в українській армії до штурмових дій обмежено придатних; в українській армії не евакуюють поранених і загиблих українських військовослужбовців, подають неправдиву інформацію, що вони зникли безвісти; мобілізація в Україні характеризується виключно як несправедливий, насильницький процес бандитизму, викрадення людей, беззаконня; неодноразові вимоги до Президента України зупинити мобілізацію; українські військовослужбовці, які беруть участь у бойових діях на території Курської області рф, неминуче потраплять у полон або загинуть і їхні тіла будуть їсти свині, собаки, кури, зокрема, наводяться непідтверджені офіційно статистичні дані, що на момент мовлення (14 листопада 2024 року) там загинуло 11 бригад особового складу ЗСУ (від 11 000 до 88 000 військовослужбовців), що там лежать тисячі тіл загиблих українських військовослужбовців; бойові дії на території Курської області РФ є незаконним перетином російського кордону, вторгненням, тобто збройною агресією України проти Росії, порівнювання їх із нападом Німеччини на СРСР; війна між Росією та Україною не є зрозумілою; Президент ОСОБА_15 понесе покарання за збройний конфлікт із Росією;

- заклики до українських військовослужбовців тимчасово не виконувати завдання своїх командирів, а також тимчасово припинити бойові дії з Росією;

- заклики до українських військовослужбовців змусити своїх командирів тимчасово припинити бойові дії з Росією;

- поширення інформації про те, що взагалі будь-яка інформація з української сторони про російський полон є неправдивою, способом залякування, а правду повідомляють лише російські ЗМІ та російські військові;

- спонукання та заклики до українських військовослужбовців здаватися в російський полон.

При цьому, у вказаних публікаціях у вигляді відеозаписів користувача « ІНФОРМАЦІЯ_5» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_3 які « ОСОБА_6 в період з 13.11.2024 по 26.11.2024 поширила на власній сторінці соціальної мережі «TikTok» - « ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 )» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_1 », містить заклики та інші інформаційні конструкції (дезінформацію, пропаганду і т.п.) щодо дій, які посягають на окремі складові національної безпеки України:

- обороноздатність як складову воєнної безпеки: 1) заклики складати зброю та здаватися у полон; 2) заклики не виконувати команди своїх командирів та чинити їм супротив; 3) заклики відмовлятись від виконання бойових завдань; 4) заклики переслідувати підрозділи ТЦК СП, які виконують мобілізаційні заходи у встановленому законом порядку; 5) заклики чинити супротив мобілізаційним заходам та ухилятися від призову;

- державну безпеку: 1) заклики щодо повалення існуючого державного ладу та усунення вищих посадових осіб держави від виконання ними своїх посадових обов`язків; 2) заклики щодо непокори виконання чинного законодавства та нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади; 3) заклики щодо розправи над вищим керівництвом держави за організацію супротиву і відсічі воєнній агресії Російської Федерації;

- громадську безпеку: 1) заклики щодо організації суспільного опору рішенням військово-політичного керівництва держави; 2) заклики щодо масових заворушень членами сім`ї, родичами та близькими військовослужбовців, а також самими військовослужбовцями;

- інформаційну безпеку в частині закликів поширювати в інформаційному просторі матеріали, що містять дезінформацію, викривлені та сфальсифіковані дані, а також умисне перекручення і плюндрування історичної, духовної та культурної складової інформаційної безпеки, честі і гідності Українського народу.

З огляду на зміст, форму, смисловий потенціал, характер створення і поширення інформаційного матеріалу у вигляді відеозаписів користувача « ІНФОРМАЦІЯ_5» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_3 його цільову спрямованість, а також наявність у ньому засобів маніпулятивного характеру, дезінформації та форм впливу на свідомість у вигляді пропаганди, закликів, є підривною діяльністю в інформаційному просторі України, яку спрямовано на підрив основ національної безпеки України, та яка розрахована на завдання істотної шкоди обороноздатності, як складовій воєнної безпеки України, державній безпеці України, громадській безпеці України, інформаційній безпеці України, а також суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, захист яких залежить від обороноздатності України.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 в період вересня-листопада 2024 року, діючи в умовах військового стану, шляхом надання допомоги представникам російської федерації у встановленні каналів зв`язку з родичами та знайомими українських військовополонених для їх подальшого використання при здійсненні підривної діяльності проти України, надання відомостей щодо роботи ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», фактів влучань по ньому та інших об`єктах на території України засобів ураження російської федерації, поширення відеозаписів до значного кола осіб в соціальній мережі «TikTok» антиукраїнської пропаганди та пропаганди позитивного ставлення до російського полону, не виконання наказів українського командування, здачі в російський полон, ухилення від служби в лавах ЗСУ та військових формуваннях, які забезпечують обороноздатність України, надала представниками російської федерації допомогу у здійсненні підривної діяльності спрямованої на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Дніпро, зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 , громадянка України.

14 серпня 2025 року ОСОБА_6 в порядку пункту 3 частини першої статті 276, частини першої статті 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами за результатами проведення НСРД, висновками за результатами проведення комп`ютерно-технічних експертиз, висновками за результатами проведення експертиз відео-, звукозапису, висновком за результатами проведення комплексної психолого-лінгвістичної експертизи в галузі національної безпеки, протоколами допитів свідків, протоколом обшуку за адресою: м. Дніпро, вул. Віддалена, буд. 12Б, протоколами оглядів, іншими доказами в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення - позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна.

Так, згідно наявних відомостей щодо ОСОБА_6 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області здійснюється розгляд справи за обвинуваченням останньої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України (справа № 344/11562/25). При цьому у вказаній справі запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до 31.08.2025.

Згідно з вимогами пункту 4 частини першої статті 184 Кримінального процесуального кодексу України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

пункт 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення таких злочинів. Окрім цього, ОСОБА_6 усвідомлює, що санкція ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим, враховуючи наявність у неї паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також режим воєнного стану на території України, може покинути територію України та виїхати на ТОТ України чи інших країн, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєння нею кримінального правопорушення;

пункт 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, ОСОБА_6 , з метою приховання своєї злочинної діяльності, було видалено з мобільного телефону додаток «Telegram», який вона використовувала для листувань з профілем « ОСОБА_9 » з номером телефону « НОМЕР_1 »;

пункт 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину проти основ національної безпеки України. У свою чергу, ОСОБА_6 , підтримує контакт з іншими особами, які ймовірно причетні до протиправної діяльності, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;

пункт 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити здійснювати вказане кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, то застосування до неї іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив клопотання задовольнити у повному обсязі та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_6 просила у задоволенні клопотання відмовити

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, пояснив, що до матеріалів клопотання не долучено доказів, які б підтверджували наявність ризиків та підстави для обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваної, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності з положеннями частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Також слідчий суддя зазначає, що відповідно до статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначено у частині першій статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (дата набрання чинності для України: 11 вересня 1997 року), та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами за результатами проведення НСРД, висновками за результатами проведення комп`ютерно-технічних експертиз, висновками за результатами проведення експертиз відео-, звукозапису, висновком за результатами проведення комплексної психолого-лінгвістичної експертизи в галузі національної безпеки, протоколами допитів свідків, протоколом обшуку за адресою: м. Дніпро, вул. Віддалена, буд. 12Б, протоколами оглядів, іншими доказами в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України.

Щодо наявності ризиків.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного

від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрювана усвідомлює про можливість покарання за вчинення таких злочинів. Окрім цього, ОСОБА_6 усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим, враховуючи наявність у неї паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також режим воєнного стану на території України, може покинути територію України та виїхати на ТОТ України чи інших країн, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєння нею кримінального правопорушення.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваною ОСОБА_6 та характером і тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити

будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення

для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункті 2 частини першої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджується тим, що ОСОБА_6 , з метою приховання своєї злочинної діяльності було видалено з мобільного телефону додаток «Telegram», який вона використовувала для листувань з профілем « ОСОБА_9 » з номером телефону « НОМЕР_1 »;

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, що даний ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину проти основ національної безпеки України. У свою чергу, ОСОБА_6 підтримує контакт з іншими особами, які ймовірно причетні до протиправної діяльності, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення,

Даний ризик, встановлений у пункті 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити здійснювати вказане кримінальне правопорушення

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

При цьому застосування інших запобіжних заходів є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваної на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваної, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього. Також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрювану обов`язків, оскільки підозрювана, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на неї обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У той же час обставини, що зазначені захисником підозрюваної, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрювану, а також пом`якшують покарання, проте не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного, виходячи з конкретних обставин справи.

Також слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Отож доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваної та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину, характеризуючі особу підозрювану дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно з абзацом восьмим частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, тому вказана обставина враховується слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід і приходить до висновку, що розмір застави слід не визначати.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що існують та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 жовтня 2025 року в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 жовтня 2025 року в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Строк дії ухвали до 14 жовтня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 26 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1