Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане старшим слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000082, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про арешт майна -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодження прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000082 від 02.06.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюють прокурори Подільської окружної прокуратури міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27.05.2025, у ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, спрямований на сприяння у незаконному переправленні осіб призовного віку від 18 до 60 років через державний кордон України поза пунктами пропуску, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за кордон.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_6 та в ході побутової розмови повідомив про можливість сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України останнього за грошову винагороду

в розмірі 18 000 доларів США.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння у незаконному переправлення осіб через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, з метою незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України до кінця та для власного збагачення за цей рахунок, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, 21.07.2025, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у закладі «Бохліб», що за адресою: м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, за попередньою домовленістю провів зустріч із ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, при цьому достовірно знаючи, що останньому, в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, та у ході проведення вказаної зустрічі ОСОБА_5 проінформував ОСОБА_6 про механізм й особливості його протиправного переправлення через державний кордон України, зокрема повідомив про перевезення з міста Києва до Одеської області, звідти в подальшому мав здійснюватися перетин кордону в пішому порядку з Молдовою, а також виказав останньому вимогу, що за виконання вказаних дій щодо сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_6 через державний кордон України, останньому необхідно буде надати ОСОБА_5 раніше обумовлену грошову винагороду у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) доларів США.

Після цього, не зупиняючись на вчиненому, а продовжуючи свої протиправні дії, 06.08.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи у ресторані «Буглама», що за адресою: м. Київ, вул, Костянтинівська, 57, ОСОБА_5 за попередньою домовленістю провів зустріч із ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, при цьому достовірно знаючи, що останньому, в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, та у ході проведення вказаної зустрічі ОСОБА_5 повторно надав останньому поради та вказівки щодо його протиправного переправлення через державний кордон України, а також, під час вказаної зустрічі ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлені грошові кошти у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 06.08.2025 становить 750 321 грн., чим довів свій злочинний умисел до кінця.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 направився до виходу з ресторану «Буглама», де був затриманий працівниками правоохоронних органів зі вказаними грошовими коштами.

В ході проведення затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України було проведено особистий обшук останнього, в ході якого виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 18000 доларів США в купюрах по 100 доларів, які поміщені до сейфпакету 7162772 та, в подальшому, після огляду перепаковані до сейфпакету PSP2261281. Вказані грошові кошти (всі купюри) були використані під час проведення контролю за вчиненням злочину, що зафіксовано оглядом;

- грошові кошти в сумі 10100 грн, поміщено до сейфпакету PSP 2261282;

- грошові кошти 100 доларів США, поміщено до сейфпакету PSP 2261282;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz S550, д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до сейфпакету PSP 2261282;

- мобільний телефон Iphone 16 Pro Мах, який поміщено до сейфпакету 7162772;

- сумка «Barberry», яку поміщено до сейфпакету ЕХР0368882;

- ключ від автомобіля Mercedes-Benz S550, д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до сейфпакету RIC2050755.

06.08.2025 слідчим СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

07.08.2025 ОСОБА_5 в межах кримінального провадження

№ 0000082 від 02.06.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підсумовуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що зазначені речі самостійно та в сукупності з іншими фактичними даними мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні і можуть бути використані як докази під час судового розгляду.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі та зазначив, що просить задовольнити клопотання за вказаних у ньому підстав.

Власник майна, будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явився, подав заяву через захисника - адвоката ОСОБА_7 про розгляд справи без його участі, в якій просить питання про арешт майна вирішити на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, якими обґрунтовано доводи, суд дійшов висновку про те, що його слід задовольнити з наступних підстав.

Про факти, встановлені під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зазначено вище.

Вказані у клопотанні обставини справи відповідають долученим до нього матеріалам. Зокрема, в ході досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000082 від 02.06.2025, під час затримання згідно зі ст. 208 КПК України, у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено низку речей, щодо яких внесено вказане клопотання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Загальні правила (засади) застосування заходів забезпечення визначені ст. 132

КПК України, за змістом частини 3 якої: застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням; а за змістом частини 5 якої: для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуженню, передачі, перетворенню, використанню, втрати, приховуванню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Уданому випадку виявлені та вилучені предмети ймовірно були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зокрема, й можуть зберігати на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, матимуть значення для проведення досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Таким чином вилучені речі підпадають під ознаки речових доказів, визначені ст. 98

КПК України.

Метою застосування заходу забезпечення - арешту майна є збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу в кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, враховуючи обставини кримінального провадження, та того, що вилучене майно являється речовими доказами, з метою досягнення дієвості кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що було вилучено під час затримання та особистого обшуку, проведеного 06.08.2025.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, приходжу до висновку про наявність достатнього обґрунтування стороною обвинувачення відповідності вилучених речей критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України, зокрема, що вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, чи є вони знарддям кримінально протиправних дій, речами, набутими кримінально протиправним шляхом. Накладення арешту на зазначене вилучене майно може вплинути на досягнення дієвості кримінального провадження, що згідно зі ст. 131 КПК України є загальною метою забезпечення заходу кримінального провадження. Клопотання подано в строки, визначені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Таким чином, наявні підставі для арешту майна, визначені ст. 170 КПК України.??

Зазначене дає підстави для задоволення клопотання.

Окремо звертається увага, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 168, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, подане старшим слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві

ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва

ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000082, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 06.08.2025 у ОСОБА_5 , в ході затримання згідно зі ст. 208 КПК України, а саме:

- грошові кошти в сумі 18000 доларів США в купюрах по 100 доларів, які поміщені до сейфпакету 7162772 та, в подальшому, після огляду перепаковані до сейфпакету PSP2261281;

- грошові кошти в сумі 10100 грн, поміщено до сейфпакету PSP 2261282;

- грошові кошти 100 доларів США, поміщено до сейфпакету PSP 2261282;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz S550, д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до сейфпакету PSP 2261282;

- мобільний телефон Iphone 16 Pro Мах, який поміщено до сейфпакету 7162772;

- сумка «Barberry», яку поміщено до сейфпакету ЕХР0368882;

- ключ від автомобіля Mercedes-Benz S550, д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до сейфпакету RIC2050755.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового

провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1