У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

Справа № 183/6397/24

№ 1-кс/183/1251/25

08 липня 2025 року слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Самарівської окружної прокуратури у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000225 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с. 198 КК України, -

у с т а н о в и в:

представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора Самарівської окружної прокуратури у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000225 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с. 198 КК України. Згідно заявлених у прохальній частині поданої скарги вимог просить суд скаргу задовольнити; витребувати матеріали кримінального провадження №0000225, у якому ОСОБА_2 визнаний потерпілим; передати кримінальне провадження №0000225, у якому ОСОБА_2 визнаний потерпілим до відповідного територіального органу Державного бюро розслідувань для подальшого досудового розслідування. В обґрунтування заяви зазначає, що у провадженні СВ Новомосковського РВП ГУНП Дніпропетровської області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000225 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с. 198 КК України, у якому ОСОБА_2 визнаний потерпілим. З часу внесення в ЄРДР заяви ОСОБА_2 не вчинено належних дій спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження кримінального провадження. Після ознайомлення з матеріалами провадження захисником, на офіційну електронну адресу Самарівської окружної прокуратури 25.06.2025 року представником потерпілого адвокатом ОСОБА_3 було направлено клопотання в порядку ст. 216 КПК України щодо зміни підслідності. У встановлений КПК України строк клопотання не розглянуто, не задоволено, матеріали кримінального провадження до відповідного територіального органу ДБР не передано. У зв`язку з чим на підставі вимог ст.ст. 303, 304, 307 КПК України звернувся до слідчого судді зі скаргою.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 КПК досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

За приписами кримінального процесуального закону слідчий суддя наділений повноваженнями здійснення, у порядку передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у певному кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК).

Отримавши до провадження скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя має першочергово перевірити чи підлягає скарга розгляду у цьому суді; повноважність суб`єкта на право подання скарги; чи відноситься рішення, дія чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування; у якому кримінальному провадженні подано скаргу; а також перевірити дотримання строків подання скарги.

За результатами перевірки вказаних обставин слідчий суддя може:

- відмовити у відкритті провадження за скаргою, у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч.4 ст.304 КПК);

- повернути скаргу, у разі якщо: скаргу подала особа, яка немає права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч.2 ст.304 КПК);

- призначити скаргу до розгляду, якщо вона відповідає всім вимогам КПК.

Законодавець у ст.303 КПК чітко визначив яка бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора може бути оскаржена на досудовому розслідуванні (п.1 ч.1 ст.303 КПК), та які їх рішення можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні (п.2-11 ч.1 ст.303 КПК).

Зокрема, в п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

При цьому, оскаржити до слідчого судді таку бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора можливо лише за наявності зв`язку між його обов`язком вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого така особа зобов`язана їх вчинити.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає три обов`язкові ознаки: слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма процесуального закону дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо невиконання обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Із матеріалів судової справи вбачається, що представник скаржника адвокат ОСОБА_3 08 липня 2025 року звернувся до слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в якій просить суд скаргу задовольнити; витребувати матеріали кримінального провадження №0000225, у якому ОСОБА_2 визнаний потерпілим; передати кримінальне провадження №0000225, у якому ОСОБА_2 визнаний потерпілим до відповідного територіального органу Державного бюро розслідувань для подальшого досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особа, яка виконує його обов`язки).

З урахуванням вказаних вимог, слідчий суддя перевіряє два аспекти: чи подавалось клопотання в порядку ст. 220 КПК; чи дійсно прокурором не виконані вимоги ст. 220 КПК, чим допущена бездіяльність.

За приписами ст. 220 КПК клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Тобто, кримінальним процесуальним законом передбачено певний обов`язок слідчого, дізнавача та прокурора розгляду клопотання у встановлені строки, у разі подання його в порядку ст. 220 КПК.

Однак, слідчий суддя наголошує, що ст. 220 КПК передбачено право подання клопотання про виконання будь-яких саме процесуальних дій під час досудового розслідування в кримінальному провадженні. Зі змісту скарги фактично вбачається, що скаржник оскаржує допущену, на його думку, бездіяльність прокурора, яка полягала у невиконанні вимог ст.220 КПК щодо не розгляду його клопотання від 25.06.2025 року.

Однак, клопотання про зміну територіальної підслідності не можна віднести до клопотань, які можуть бути подані в порядку ст.220 КПК, з огляду на таке.

Так, 25 червня 2025 року представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 направив на електронну адресу Самарівської окружної прокуратури клопотання про зміну підслідності кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000225 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с. 198 КК України.

З огляду на зміст клопотання та його вимоги, слід констатувати, що представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 не просив посадову особу прокуратури про виконання певних процесуальних дій у кримінальному провадженні, що передбачено ст.220 КПК, а фактично порушує питання про прийняття прокурором процесуального рішення про доручення здійснення досудового розслідування.

Слідчий судді звертає увагу, що у відповідності до положень процесуального закону, в кримінальному провадженні «рішення» і «дія» - є різними поняттями.

Верховний суд у постанові від 14.02.2023 року (справа №405/680/22) звернув увагу, що навіть ст.307 КПК чітко розрізняє «рішення» і «дії». Це розрізнення послідовно проводиться у всіх трьох частинах статті, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається, а дія здійснюється, дія має початок і закінчення, а рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників, а процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі, а рішення оформлюється постановою.

Таким чином, у відповідності до практики касаційного суду, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

За таких обставин, враховуючи зміст поданого представником потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 клопотання та його вимоги, не можна вважати наявності у посадової особи прокуратури обов`язку здійснювати розгляд такого клопотання в порядку ст.220 КПК.

З огляду на наведене, скарга на можливу бездіяльність прокурора щодо не розгляду клопотання про зміну територіальної підслідності та про прийняття процесуального рішення не охоплюється положеннями ст.220 КПК, а тому не підлягає призначенню до розгляду та розгляду по суті слідчим суддею, з огляду на те, що вона не є скаргою на бездіяльність, а тому не відноситься до випадків, передбачених у ст.303 КПК.

Відповідно до ст.36 КПК прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, він, серед іншого, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених КПК, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування тощо.

Передумовою реалізації прокурором передбачених ч.5 ст.36 КПК повноважень має бути здійснення відповідним органом, визначеним у ст.216 КПК, досудового розслідування у кримінальному провадженні та встановлення за наслідками такого розслідування його неефективності.

Зміна прокурором підслідності у кримінальному провадженні може мати місце лише у випадку, коли орган, визначений у ст.216 КПК, фактично здійснював досудове розслідування, однак воно визнано неефективним. Якщо з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР досудове розслідування у цьому провадженні здійснювалося неуповноваженим на те органом, а уповноважений орган будь-яке досудове розслідування, яке б можна було визнати неефективним, не здійснював, то постанова прокурора про визначення підслідності є немотивованою, а всі докази, здобуті у ході досудового розслідування, недопустимими. На цьому наголосив Верховний Суд у справі №725/5014/18.

З огляду на те, що представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК із скаргою на бездіяльність прокурора щодо не розгляду поданого ним клопотання про зміну підслідності у кримінальному провадженні, вимога скаржника про визнання бездіяльності прокурора щодо не розгляду його клопотання в порядку ст.220 КПК (яким передбачено порядок розгляду клопотань про виконання процесуальних дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні), не ґрунтується на положеннях процесуального закону.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Критерії належності кримінального провадження до підслідності певного органу досудового розслідування визначені вимогами ст. 216 КПК України.

У свою чергу, питання віднесення того чи іншого кримінального провадження до підслідності певного органу досудового розслідування належить до виключних повноважень органів прокуратури і вирішується постановою відповідного уповноваженого прокурора, що встановлено, зокрема, нормами ст.ст. 36, 214, 216, 218 КПК України.

Так, зокрема, законодавцем передбачено можливість оспорення підслідності та такий порядок встановлений ч. 5 ст. 218 КПК України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Повноваження слідчого судді прямо визначені нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України, у разі якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, то в такому разі слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.

Аналіз положень ст. 216, 218 КПК України свідчить про те, що визначення підслідності кримінального провадження належить до виключних повноважень прокурора та відповідно слідчий суддя такими повноваженнями не наділений. А відтак з урахуванням зазначеного слідчий суддя позбавлений можливості впливати на прийняття прокурором рішень, що належить до його виключної компетенції, оскільки відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Більше того, відповідно ч.5 ст.218 КПК України, спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.

Зважаючи на вищенаведене слідчий суддя приходить до висновку про те, що скаржником в поданій скарзі не зазначено виду бездіяльності прокурора, яка б підлягала оскарженню до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України, а слідчий суддя не уповноважений на вирішення спорів про підслідність.

В зв`язку з наведеним, вважаю, що заявлені скаржником вимоги не підлягають вирішенню слідчим суддею під час досудового розслідування.

Таким чином у відповідності до вимог ч.4 ст. 304 КПК України вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження.

На підставі викладеного та керуючисьст.303,304 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Самарівської окружної прокуратури у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000225 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с. 198 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1