Справа №522/2681/25
Провадження №1-кп/522/1684/25
УХВАЛА

15 травня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000047 від 07.11.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Межова Межівського району Дніпропетровської області, офіційно працевлаштованого вчителем індивідуального навчання в Одеській спеціальній школі №75, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору.

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_3 зазначив, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування записані, але фактично відсутні дані про відкриття матеріалів кримінального провадження відповідно до ст. 290 КПК України, оскільки в межах цього кримінального провадження були проведені негласні слідчі (розшукові) дії (надалі НСРД), проте стороні захисту у порушення вимог ст. 291 КПК України не відкрито відповідні ухвали слідчого судді апеляційної інстанції, що порушує його право на захист та ставить під сумнів законність дій органів досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_3 не був ознайомлений з доказами матеріалів справи в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, оскільки сторона обвинувачення вважає, що доказами його вини є Том 1, Том 2, Том 3 в сукупності. ОСОБА_3 вважає, що справу має бути повернути на додаткове розслідування, оскільки досудове слідство було неповним та неправильним. Так, підозра, на думку обвинуваченого, є авторською думкою слідчого та прокурора, ухвали слідчих суддів на етапі досудового розслідування, ухвалені з порушеннями чинного законодавства, незаконним складом суду, кваліфікація злочину визначена лише за показами свідка, самого обвинуваченого били та катували, щоб здобути докази.

У судовому засіданні ОСОБА_3 подав доповнення до клопотання про повернення обвинувального акта, в яких зазначив, що під час досудового розслідування було порушено територіальну підслідність. Зазначені доповнення було долучено судом до клопотання про повернення обвинувального акту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримала зазначене клопотання та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_3 не наведено жодної підстави, яка б свідчила про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, а всі його доводи зводяться до недопустимості доказів, просила у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши зміст обвинувального акта та додатків до нього, проаналізувавши доводи клопотання (з доповненнями) обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд наголошує, що підготовче судове засідання, окрім притаманних йому завдань організаційного характеру, спрямованих на з`ясування можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, виконує роль процесуального фільтра між досудовим провадженням та судовим розглядом з метою перевірки відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.

З метою забезпечення цієї функції п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суду надано право у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Водночас суд зауважує, що процесуальним законом окреслено межі перевірки обвинувального акта лише його відповідність вимогам кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 291 КПК України, і оскільки ч. 4 ст. 291 КПК України заборонено надання суду інших документів до початку судового розгляду, така перевірка здійснюється виключно на підставі самого обвинувального акта шляхом дослідження його змісту.

Частиною 4 ст. 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України та містити перелік відомостей, визначених ч. 2 зазначеної статті.

Як передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у своєму клопотанні як на підставу для повернення обвинувального акта прокурору посилається, зокрема, на не відкриття ухвал слідчого судді про проведення НСРД, недопустимість інших доказів, незаконність слідчих дій та те, що обвинувачення необґрунтоване, та досудове слідство проводилось з порушенням принципів підслідності.

В свою чергу, відповідно до статей 314, 315 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку доказів, які стосуються винуватості або невинуватості обвинуваченого. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів у ході судового розгляду в порядку, визначеному статтями 89, 94 КПК України.

Питання щодо дотримання правил підслідності кримінального провадження також буде перевірене судом під час дослідження доказів у справі.

Таким чином, викладені ОСОБА_3 доводи не стосуються вимог, в межах яких має бути перевірений обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, та не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обвинувачений зазначає про недопустимість доказів, що в обов`язковому порядку тягне за собою необхідність дослідження матеріалів кримінального провадження, та відповідно не підлягає перевірці на цій стадії судового провадження.

Суд наголошує, що доводи обвинуваченого, викладені у цьому клопотанні, можуть бути перевірені та враховані лише під час судового розгляду при оцінці кожного доказу з точки зору його допустимості, належності та достовірності.

Невиконання вимог щодо відкриття матеріалів іншій стороні, передбачених ч. 11 ст. 290 КПК України, передбачає самостійний наслідок це неможливість допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Отже, питання відкриття (невідкриття) матеріалів досудового розслідування стороні захисту має бути предметом оцінки суду, втім, така оцінка повинна здійснюватися в контексті з`ясування допустимості доказів, тобто на наступних стадіях судового провадження.

Оцінка цих доводів під час підготовчого судового засідання своїм наслідком також матиме певні висновки щодо допустимості (недопустимості) доказів, що вочевидь не відповідатиме меті цієї стадії судового провадження та виходитиме за межі повноважень, які має суд під час її проведення.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для оцінки під час підготовчого судового засідання доводів обвинуваченого ОСОБА_3 , на які він посилається у своєму клопотанні, оскільки вони не стосуються підстав для повернення обвинувального акта прокурору, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Щодо порушення правил підсудності обвинувального акту, які на думку ОСОБА_3 , мають місце, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

На даний час суд не вбачає порушень правил територіальної підсудності обвинувального акту, але це питання ще буде поставлено на обговорення учасників провадження під час вирішення питання щодо призначення справи до судового розгляду.

Крім того, суд роз`яснює обвинуваченому, що згідно з ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Дослідивши зміст обвинувального акта, суд встановив, що він містить відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, в обсязі, достатньому для розуміння суті пред`явленого обвинувачення та можливості його розгляду у судовому засіданні, тобто відповідає вимогам КПК України, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту має бути відмовлено.

При цьому, суд роз`яснює обвинуваченому, що термін «відновлення» в КПК України здебільшого використовується в контексті «відновлення досудового розслідування» (ст. 282 КПК України) та «відновлення кримінального провадження» (ст. 515 КПК України). Законодавець чітко висловив своє волевиявлення в частині унормування процедури відновлення досудового розслідування та у ст. 282 КПК України визначив підстави відновлення такого розслідування, при цьому відсутня така підстава для відновлення досудового розслідування, як повернення прокурору обвинувального акта. Термін «поновлення» у КПК України використовується саме в контексті поновлення пропущених процесуальних строків (ст. 117 КПК України), а не щодо поновлення досудового розслідування або поновлення кримінального провадження. Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає (ч. 5 ст. 294 КПК України). Таким чином, повернення обвинувального акта не передбачає поновлення закінченого досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 291, 314, 369, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1