Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1677/25
Провадження № 1-кс/376/253/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу

"11" червня 2025 р. м. Сквира, Київської області

Сквирський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши клопотання начальника СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шапіївка, Сквирського району, Київської області, освіта загальна середня,неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, військовослужбовця призваного за мобілізацією, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся начальник СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 (надалі - слідчий) з клопотанням, що погоджено з процесуальним керівником про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в його провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 09 червня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 125 КК України.

Відповідно до поданого клопотання, підставами звернення до суду стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання строком до семи років, зловживає алкогольними напоями, здатний до агресивних проявів поведінки у стані алкогольного сп`яніння, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України та свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Із повідомлення про підозру вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2025 № 61 старшого солдата ОСОБА_5 , призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період, призначено на посаду навідника цієї ж військової частини.

У подальшому, старшому солдату ОСОБА_5 надано щорічну відпустку терміном на 15 діб з 25.05.2025 до 10.06.2025.

Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують їх свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю та гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Разом з тим, старший солдат ОСОБА_5 , у період з 20 години до 22 години 08.06.2025, знаходячись за місцем свого проживання на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, діючи в порушення зазначених вимог законодавства, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки і моральності у суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, виражаючи елементи вседозволеності та зверхності, бажаючи протиставити себе встановленим в суспільстві нормам, самоутвердитися за рахунок цього та прагнучи показати свою зневагу до інших людей, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, здійснив не менше 10 пострілів вбік громадського місця, а саме вулиці загального користування з належних йому гладкоствольної рушниці марки «Hatsan ESCORT Aimguard TS» № НОМЕР_3 калібру 12 мм, рушниці «ТОЗ-БМ» № НОМЕР_4 калібру 16 мм та пристрою для відстрілу патронів з гумовими кулями марки ГПМ № НОМЕР_2 калібру 9 мм, чим порушив громадський спокій та створив небезпеку для мешканців села.

09 червня 2025 року о 07 годині 20 хв (фактично затриманий 09.06.2025 р. о 00 год. 30 хв..) на підставі ст. 208 КПК України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

09 червня 2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

1. Електронним рапортом від 08.06.2025 про реєстрацію факту вчинення ОСОБА_5 хуліганських дій.

2. Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 про вчинення ОСОБА_5 щодо неї кримінального правопорушення.

3. Протоколом невідкладного обшуку від 09.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

5. Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.06.2025.

6. Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 10.06.2025.

7. Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння у ОСОБА_5 від 09.06.2025.

8. Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп?яніння у ОСОБА_5 від 09.06.2025

9. Висновком щодо результатів медичного огляду потерпілої ОСОБА_8 від 09.06.2025 в ході якого у останньої зафіксовано наявність тілесних ушкоджень.

10.Іншими матеріалами кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив злочин, який згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, розуміючи не відворотність покарання та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора та суду, тобто існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_5 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків, які допитані під час досудового розслідування і повністю підтверджують його винуватість, тобто підозрюваний ОСОБА_5 умовлянням, підкупом чи погрозами зможе змусити свідків змінити показання, тобто існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення під час введення на території України воєнного стану, а також під час невідкладного обшуку виявлено, що підозрюваний за місцем свого проживання зберігав зброю та наркотичні речовини (за даними фактами внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань) відтак існує ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи вищевикладене існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання, з мотивів викладених у ньому та просили його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний заперечив щодо задоволення клопотання посилаючись на відсутність будь-яких підстав для його перебування під вартою, просив суд обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки наміру переховуватися від слідства та суду, продовжувати займатися злочинною діяльністю, впливати на свідків у справі не має. Окрім того вказав, що має дозвіл на зберігання та носіння вогнепальної зброї. Також ОСОБА_5 не заперечував, що стріляв із вогнепальної зброї, однак постріли здійснював у себе в будинку та угору. Зазначив, що підозру йому вручили лише за кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні захисник підозрюваного заперечував щодо задоволення клопотання посилаючись на відсутність будь-яких підстав для перебування підозрюваного під вартою, при обранні запобіжного заходу поклався на розсуд суду.

Заслухавши прокурора та слідчого, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Постановою прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 від 09.06.2025 року матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000189 від 09.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, № 0000190 від 09.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та № 0000189 від 09.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України об?єднано та присвоєно № 0000189.

Відомості про об`єднання в кримінальне провадження №0000189 від 09.06.2025 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України матеріали справи не містять, в ході судового розгляду не надані.

09 червня 2025 року о 07 годині 20 хв (фактично затриманий 09.06.2025 р. о 00 год. 30 хв..) на підставі ст. 208 КПК України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

09.06.2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно з статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та вичнити інше кримінальне правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За наведеного, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання,які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою у контексті вірогідності вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у якому подано клопотання.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у Кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У той же час у ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для тримання ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено і на переконання слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде становити непропорційне втручання у його права.

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або судуслідчим обґрунтовується лише на підставі суворості можливого судового рішення, що у свою чергу суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Ризик незаконно впливати на потерпілу, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні у судовому засіданні знайшов своє підтвердження частково, а саме у частині можливості впливати на свідків. Аргументи прокурора та слідчого про можливість впивати на потерпілу не беруться до уваги, оскільки на час розгляду клопотання суду не надано відомостей про визнання потерпілим (фізичну чи юридичну) у кримінальному провадженні №0000189 від 09.06.2025.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення також не береться до уваги слідчим суддею, оскільки є недоведеним, обґрунтування ризику є абстрактним. ОСОБА_5 є особою, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, негативних характеристик матеріали справи не містять, а наявність підозри у вказаному кримінальному провадженні у межах якого розглядається питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є твердженням про вчинення ним кримінального прправопорушення, а лише вірогідністю про таке.

Крім того, на переконання слідчого судді, інтенсивність ризиків не має того ступеню, який би давав підстави вважати тримання під вартою єдино можливим запобіжним заходом за цих обставин. Про це свідчать як відомості про особу підозрюваного (вік, стан здоров`я, раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності), так і наявність у нього соціальних зв`язків.

Таким чином, наданими суду поясненнями прокурора та слідчого і матеріалами справи в їх сукупності, на думку слідчого судді частково підтверджується лише ризик можливого впливу на свідків кримінального провадження, однак коло таких органом досудового розслідування не визначено, у зв`язку із тим, що досудове розслідування триває.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції. (рішення у справі «Осипенко проти України»)

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, за відсутності в матеріалах клопотання належних відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 , а також застава не будуть реальними запобіжними заходами, окрім того визначення розміру застави буде надмірним матеріальним тягарем для підозрюваного.

Окрім того, через військову агресію російської федерації та, як наслідок, запроваджений на території України воєнний стан, постійну загрозу ракетних та інших обстрілів, пошкодження об`єктів критичної інфраструктури, систематичні збої у роботі мережі електропостачання та засобів зв`язку, участь працівників Національної поліції, які відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України виконують ухвалу про домашній арешт у забезпеченні громадської безпеки та охорони держави, дієвість та ефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть за умови застосування електронних засобів контролю, об`єктивно знижується і у даному кримінальному провадженні не може запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Із урахуванням матеріалів клопотання, даних про особу підозрюваного та його соціальні зв`язки, особисту характеристику, беручи до уваги обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не підтвердження заявлених ризиків, окрім як можливого впливу на невстановлене коло свідків, слідчий суддя вважає що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за вказаних вище обставин та даних про особу підозрюваного, не є достатньою підставою для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, передбачений ст. 179 КПК України, у вигляді особистого зобов`язання із зобов`язанням підозрюваного виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб . Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Строк застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя визначає два місяці. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено .

З метою мінімізації ризику, встановленого у судовому засіданні, а також запобігання поза процесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

- за першою вимогою прибувати до слідчого відділення ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, або суду, залежно від обставин кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи (навчання);

- утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначені обов`язки релевантні встановленому ризику та здатні їм запобігти.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України, - два місяці.

Також слідчий суддя зазначає, що долучені до клопотання матеріали, які стосуються кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 125 КК України у судовому засіданні не досліджувалися та до уваги не беруться, оскільки жодній особі, у тому числі ОСОБА_5 не повідомлено підозру за вказаними правопорушеннями.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176- 178, 179, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього на строк два місяці, тобто до 07 серпня 2025 року, наступні обов`язки:

- за першою вимогою прибувати до слідчого відділення ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, або суду, залежно від обставин кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи (навчання);

- утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду складений 13.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1