Провадження № 1-в/761/251/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 , про усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2018 року відносно ОСОБА_4 , 1979 року народження, -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2025 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 , про усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2018 року відносно ОСОБА_4 , 1979 року народження.

В обґрунтування клопотання начальник ДУ «Київський слідчий ізолятор» зазначає, що ОСОБА_4 засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року та остаточно засуджено до покарання у виді 6 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25 березня 2019 року. Строк відбування покарання - з моменту затримання особи, тобто 14 травня 2019 року. Кінець строку - 14 травня 2025 року.

Крім того, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. До зазначеного переліку включено Херсонський район Херсонської області, що у період з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебував у тимчасовій окупації та на території якого розташовується державна установа «Північна виправна колонія (№90)». У зв`язку з цим, будь-який зв`язок із зазначеною установою був втрачений. Після відступу окупаційних військ було виявлено відсутність в ДУ «Північна виправна колонія (№90)» засуджених осіб та узятих під варту, в тому числі засудженого ОСОБА_4 . В подальшому 05 травня 2025 року ОСОБА_4 було затримано на виконання вироку Макарівського районного суду Київської області та перебування особи у розшуку, як особи, яка відбувала покарання на тимчасово окупованій території України, та не відбула строк покарання призначений вироком суду. Разом з тим, ОСОБА_4 надав довідку про його звільнення 26 березня 2025 року по відбуттю строку покарання.

Враховуючи вищевикладене, начальник ДУ «Київський слідчий ізолятор» просить визначити які терміни підлягають у зарахуванню у строку відбування покарання ОСОБА_4 , та зазначити дату обчислення початку строку відбування покарання.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився,.

В судове засідання за викликом не з`явилися представник ДУ «Київський слідчий ізолятор», які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, однак в силу положень ч. 5 ст. 539 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню судового розгляду.

ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання не прибув.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Статтею 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року та остаточно засуджено до покарання у виді 6 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25 березня 2019 року. Строк відбування покарання - з моменту затримання особи, тобто 14 травня 2019 року. Кінець строку - 14 травня 2025 року.

Крім того, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. До зазначеного переліку включено Херсонський район Херсонської області, що у період з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебував у тимчасовій окупації та на території якого розташовується державна установа «Північна виправна колонія (№90)». У зв`язку з цим, будь-який зв`язок із зазначеною установою був втрачений. Після відступу окупаційних військ було виявлено відсутність в ДУ «Північна виправна колонія (№90)» засуджених осіб та узятих під варту, в тому числі засудженого ОСОБА_4 . В подальшому 05 травня 2025 року ОСОБА_4 було затримано на виконання вироку Макарівського районного суду Київської області та перебування особи у розшуку, як особи, яка відбувала покарання на тимчасово окупованій території України, та не відбула строк покарання призначений вироком суду. Разом з тим, ОСОБА_4 надав довідку про його звільнення 26 березня 2025 року по відбуттю строку покарання.

Відповідно до ст.537 КПК України Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про відстрочку виконання вироку; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; про звільнення від покарання за хворобою; про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; про застосування до засуджених примусового годування; про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; про застосування покарання за наявності кількох вироків; про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Пленум Верховного суду України у пункті 4 Постанови № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» роз`яснив, що суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

Так, до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться: про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання; про усунення суперечностей і неточностей при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого; про звільнення з-під варти особи, засудженої до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, якщо підсудний був під вартою, і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу; про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо вони не були скасовані судом при ухваленні виправдувального вироку, тощо.

Наведений перелік питань про будь-які сумніви і суперечності, недоліки, допущені судом при ухваленні вироків, а також питань, що виникають в процесі виконання вироків, які належить вирішувати суду під час виконання вироків, не є вичерпним.

Разом з тим питання про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку Макарівського районного суду Київської області від 19.11.2018 відносно засудженого ОСОБА_4 , яке просить вирішити начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор», шляхом визначення початку відліку строку відбування покарання є втручанням у зміст документу, що змінює саме по собі суть вироку.

Крім того, відповідно до вироку Макарівського районного суду Київської трок відбування покарання - з моменту затримання особи, тобто 14 травня 2019 року. Кінець строку - 14 травня 2025 року, а отже чітко визначено початок та кінець строку відбування покарання. Між тим, враховуючи, що відбування покарання ОСОБА_4 фактично відбувалось на тимчасово окупованій території та встановити дату початку переривання строку відбування неможливо, що на думку суду є ризиком для порушення прав (становища) засудженого при хибності визначення такої дати.

Аналізуючи доводи клопотання, суд дійшов висновку, що судовий розгляд вказаного питання, не передбачений положеннями ст. 537, 539 КПК України, а тому у суду відсутні встановлені кримінальним процесуальним законом підстави для усунення вказаних протиріч.

Таким чином, клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 , про усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2018 року відносно ОСОБА_4 , 1979 року народження, не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання (начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 , про усунення протиріч, які виникли при виконанні вироку Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2018 року відносно ОСОБА_4 , 1979 року народженн - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_5