Справа № 357/9374/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква об`єднані кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР за №№ 0002881 від 01.09.2024, 0001169 від 29.03.2024, 0002334 від 02.07.2024, 0002529 від 31.07.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Фурси Білоцерківського р-ну Київської обл., громадянина України, із середньою освітою, неодружений, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч. 4 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

В кінці березня 2024 року, точної дати не встановлено, близько 21 години, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , проходили неподалік буд. АДРЕСА_2 який належить ОСОБА_8 , в цей час у них виник умисел на вчинення крадіжки майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, повторно, скориставшись тим, що їх дії залишаються непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, де ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, з метою реалізації свого злочинного умислу розробили чіткий план дій та розподілили ролі кожного у вчиненні злочину, де ОСОБА_7 залишився на території присадибної ділянки буд. АДРЕСА_2 та став спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_5 про появу сторонніх осіб або співробітників правоохоронних органів, які б могли запобігти їм вчинити злочин, а ОСОБА_5 переліз через паркан та незаконно проник на територію вказаного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_5 за допомогою металевого лома, який знайшов на вказаному подвір`ї, віджав металеву решітку на вікні будинку та розбивши скло вікна проник до будинку АДРЕСА_2 , де з вказаного будинку здійснив крадіжку майна, а саме: велосипеда марки «Ardis», вартістю 5520 гривень, електротример (коса) марки «ALPINA» моделі АВR1.0ЕJ, вартістю 2116 гривень 20 копійок, та подовжувача довжиною 50 м, вартістю 150 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди, на загальну суму 7786 гривень 20 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Окрім цього, на початку квітня 2024 року, точної дати не встановлено, близько 22:00 години, ОСОБА_5 проходив неподалік буд АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, повторно, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, підійшов до вказаного будинку та шляхом ривка зірвав навісний замок на вхідних дверях та незаконно проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки здійснив крадіжку: бензопили марки «CRAFT-ТЕС СТ 5000» вартістю 2422 гривень 47 копійок, акумуляторної батареї «INTER78AEFB» (нова), вартістю 3030 гривень, оптичного прицілу чорного кольору, з написом «BAS», «DEERHUNTER 4X40», пневматичну гвинтівки марки «HATSAN 125ТБ», вартість яких не встановлено та автомагнітоли марки «SHUTLE SDUM-7060» вартістю 4289 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди, на загальну суму 9741 гривні 47 копійок.

Окрім цього, 08.06.2024, близько 11.00 години, ОСОБА_5 , проходив неподалік будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перелізши через паркан, незаконно проник на огороджену територію вказаного домоволодіння. В подальшому, ОСОБА_5 розбив скло вікна будинку та проник в середину, де з однієї кімнат буднику здійснив крадіжку велосипеду марки «Ardis» моделі Fold 20, вартістю 2375 гривень 00 копійок та мідні кабелі, загальною вагою 5,7 кг, вартістю за 1 кг 258 гривень 25 копійок, загальною вартістю 1472 гривні 03 копійки, які належать потерпілому ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_5 , демонтував частину паркану, яким було огороджено територію домоволодіння та через виниклий отвір, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди, на загальну суму 3847 гривень 03 копійки.

Окрім цього, 09.06.2024, близько 11.00 години, ОСОБА_5 , проходив неподалік будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, через отвір у паркані, який залишив під час попереднього проникнення до огородженої території вказаного домоволодіння, незаконно проник на територію домоволодіння. В подальшому, ОСОБА_5 через незачинені двері будинку проник до його приміщення, звідки викрав велосипед «Аіст» Smart 20 1.0 зі складною жіночою рамою блакитного кольору, вартістю 3162 гривень 50 копійок та бензопилу марки «Stihl» моделі MS 170, вартістю 3024 гривень 70 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди, на загальну суму 6187 гривень 20 копійок.

Окрім цього, 10.06.2024, близько 11.00 години, ОСОБА_5 , проходив неподалік будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, через отвір у паркані, який залишив під час попереднього проникнення до огородженої території вказаного домоволодіння, незаконно проник на територію домоволодіння. В подальшому, ОСОБА_5 через незачинені двері будинку проник до його приміщення, звідки викрав велосипед «Аіст» Smart 20 1.0 зі складною жіночою рамою червоного кольору, вартістю 3162 гривень 50 копійок та мотокосу фірми Home 4 you марки «HD 0617», вартістю 2306 гривень 50 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди, на загальну суму 5469 гривень 00 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Окрім цього, в середині червня 2024 року (точної дати не встановлено), близько 23:00, ОСОБА_5 , проходив неподалік буд АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_11 , та в цей час у нього виник протиправний умисел, спрямований на вчинення крадіжки майна з вказаного будинку

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, шо його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переліз через паркан на огороджену територію вказаного домоволодіння, де за допомогою викрутки віджав металопластикове вікно до господарського приміщення та проник всередину, звідки здійснив крадіжку електроподовжувача, 2 гнізда, довжиною 25 м, вартістю 766 гривень 67 копійок та 10 пластикових каністр, об`ємом 20 л кожна вартістю за одиницю 75 гривень 00 копійок, загальною вартістю 750 гривень, які наповненні бензином А-92, загальним об`ємом 200 л вартістю за один літр 52 гривні 99 копійок, загальною вартістю 10 598 гривень 00 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 12 114 гривень 67 копійок.

Окрім цього, 27.07.2024 у денний час, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 , проходив неподалік ТОВ «Аргунь», що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Озерна. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з території вказаного підприємства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, через отвір у паркані, проник на огороджену, придатну для зберігання майна територію підприємства ТОВ «Аргунь». В подальшому, опинившись на території підприємства, за допомогою інструменту, що там знайшов, демонтував частину проводки з деталями із міді загальною вагою 13,1 кг. з автомобілів МАЗ 500 К д.н.з. НОМЕР_1 та ГАЗ 5327 д.н.з. НОМЕР_2 , які належать ТОВ «Аргунь», здійснивши їх крадіжку.

В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Аргунь» майнової шкоди, на загальну суму 3383 гривні 08 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Окрім цього, 30.07.2024, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , проходив неподалік ТОВ «Аргунь», що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Озерна. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з території вказаного підприємства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, через отвір у паркані, проник на огороджену, придатну для зберігання майна територію підприємства ТОВ «Аргунь». В подальшому, ОСОБА_5 , через незачинені ворота проник до приміщення ремонтного боксу, де за допомогою інструменту, який знайшов на території підприємства, викрав з радіатору компресорної станції мідні трубки, загальною вагою 12,6 кг., вартістю 3253 гривні 95 копійок, які склав на території ремонтного боксу та із викраденим майном намагався залишити територію ремонтного боксу, однак був помічений ОСОБА_12 , який перешкодив спробі ОСОБА_5 залишити територію з викраденим майном.

Не довівши вчинення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 , та не вчинивши при цьому усі дії, які останній вважав за необхідне для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був зупинений ОСОБА_12 , який прибув на території підприємства ТОВ «Аргунь» перевірити справність належного йому автомобілю, що там зберігався.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, а саме як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Окрім цього, в середині червня 2024 року (точної дати не встановлено) близько 11:00 години, ОСОБА_5 , проходив неподалік будинку АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_13 , та в цей час у нього виник протиправний умисел, спрямований на вчинення крадіжки майна з вказаного будинку

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці тау вказаний час, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переліз через паркан на огороджену територію вказаного домоволодіння, де розбивши камінцем, який знайшов на подвір`ї, скло вікна будинку проник в приміщення будинку, звідки вчинив крадіжку: світлодіодного ліхтарика марки «WKS HGD N0 41986», вартістю 420 гривень 48 копійок, світлодіодного ліхтарика марки «РОLIСЕ 15000 w BL8047», вартістю 117 гривень 45 копійок, електроподовжувач, 5 гнізд, довжиною 3 м, вартістю 155 гривень 00 копійок та електроподовжувач, 1 гніздо, довжиною 3,5 м, вартістю 150 гривень 00 копійок, після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свою протиправну діяльність, на тумбі в коридорі знайшов ключі від господарського приміщення. В подальшому, з ключів відчинив навісний замок та проник до господарського приміщення, яке розташоване на території садиби, звідки здійснив крадіжку; кабелю довжиною 10 м, дріт ПВС 2x2,5, вартістю 69 гривень 90 копійок та кабелю довжиною 50 м, дріт ШВВП 3xl,0, вартістю 526 гривень 0О копійок, які належать потерпілій ОСОБА_13 .

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди, на загальну суму 1438 гривень 83 копійки.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованих злочинів, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальних актах.

2.4. Дослідження доказів.

До матеріалів справи надано документи, зокрема постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07.07.2024, розписку ОСОБА_13 від 08.07.2024, постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.07.2024, квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 1142, постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 25.07.2024, квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 1213, постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11.07.2024, розписку ОСОБА_11 від 11.07.2024, довідки про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні (висновки експерта № СЕ-19/111-24/35458-Д, № СЕ-19/111-24/35457-Д, № СЕ-19/111-24/21351-Д), постанову про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 27.06.2024, квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 936, постанову про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 08.06.2024, розписку ОСОБА_9 , постанову про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 03.06.2024, розписку ОСОБА_9 , постанову про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 01.06.2024, розписку ОСОБА_8 .

2.5. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

До матеріалів справи надано копію паспорта ОСОБА_5 на підтвердження особи обвинуваченого, та документи, які свідчать, що обвинувачений має постійне місце проживання, за місцем проживання заяв та скарг на обвинуваченого не надходило, перебуває на обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 як засуджений та на обліку Білоцерківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області у зв`язку із засудженням вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2023 та вироком Сквирського районного суду Київської області від 07.03.2023, не звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що на утриманні обвинуваченого перебуває неповнолітня донька ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з вимогою про попередні судимості ОСОБА_5 раніше судимий: 23.09.1998 Сквирським районним судом за ч.3 ст.140 КК України (1960) до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст.45 КК України (1960) звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік; 22.06.1999 Білоцерківським районним судом Київської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна; 20.08.2003 Білоцерківським районним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки (дев`ять) місяців, звільнений 29.12.2006 з Бучанської ВК (№ 85) по відбуттю строку покарання; 04.06.2008 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років; 14.04.2009 Монастирищенським районним судом Черкаської області, зміненим ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07.07.2009 за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, звільнений 09.07.2012 з Коростенської ВК Житомирської області (№ 71) по відбуттю строку покарання; 12.02.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України; 30.03.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 3 (три) місяці; 05.02.2021 Сквирським районним судом Київської області за ст.395 КК України до покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць; 07.03.2023 Сквирським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України; 10.03.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Щодо епізоду (середина червня 2024 року, потерпіла ОСОБА_13 ) обвинувачення ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, суд виходить із такого.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів (надалі - НМ).

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України у 2024 році становила 3028 грн.

Як убачається зі сформульованого обвинувачення, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України в середині червня 2024 року, а розмір викраденого майна становить 1438 гривень 83 копійки.

З урахуванням положень ст.5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, дії ОСОБА_5 охоплюються ст. 51 КУпАП.

Водночас, з огляду на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням у інше приміщення, суд уважає, що дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.162 КК у зв`язку з таким.

Частиною 3 ст.337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч.1 ст.162 КК, дії/діяння, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч.4 ст.185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.162 КК, суд, із урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, виходить із фактичних обставин встановлених під час судового розгляду без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Як убачається зі змісту показань обвинуваченого ОСОБА_5 , останній не заперечує факт проникнення в приміщення будинку АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_13 .

Об`єктивна сторона ст.162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч.3 ст.337 КПК, суд уважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч.4 ст.185 на ч.1 ст.162 КК України і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті.

Наведене узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладеному у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження 51-2555кмо23).

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.162 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як незаконне проникнення до житла та до іншого володіння особи.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо речових доказів, процесуальних витрат, в тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 , поза розумним сумнівом, у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, а саме у:

таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло,

таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану,

таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану;

у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у інше приміщення,

незаконному проникненні до житла та до іншого володіння особи.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Водночас, суд не визнає обставиною, яка зазначена в обвинувальному акті, що пом`якшує покарання, яка визначена п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого, з таких підстав.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілих осіб, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину не знайшов свого відображення в матеріалах кримінального провадження та при судовому розгляді об`єднаних кримінальних проваджень. Так, суд установив, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, давав показання, свою провину в ході судового розгляду визнав, однак не відшкодував завдану матеріальну шкоду, не висловив жаль з приводу учиненого ним, щиро не покаявся. Отже, реальних ознак, які б вказували на свідоме розкаяння, в обвинуваченого судом не встановлено.

Проте, обставиною, що пом`якшує покарання, яка не визначена ст.66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим. Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, суд не виявив.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Водночас, в обвинувальному акті вказано, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, групою осіб за попередньою змовою. Суд не визнає вказану обставину такою, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , з огляду на те, що вказана обставина врахована при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, а відповідно до ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння скоєно обвинуваченим, просив призначити обвинуваченому за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, за ч.4 ст.185 КК України позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці, на підставі ч.1 ст.70 КК України позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці, на підставі ч.4 ст.70 КК України позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просили призначити мінімальне покарання.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі (том 2 а.п.55).

Представник потерпілого ТОВ «Аргунь» - ОСОБА_15 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі (том 2 а.п. 119).

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів відповідно до ст.12 КК України, обставини їх скоєння, форму вини, наслідки діяння, особу винного, який має постійне місце проживання, відсутність офіційного місця працевлаштування, відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що ОСОБА_5 є особою небезпечною для суспільства, має деформацію життєвих принципів, систематично вчиняє кримінальні правопорушення проти власності, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість.

Призначення ОСОБА_5 суворішого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При цьому, судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. Вирок набрав законної сили 14.01.2025.

Кримінальні правопорушення, які скоєно обвинуваченим ОСОБА_5 , та які є предметом вказаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим до винесення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2024, а тому суд остаточне покарання призначає на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами призначення покарання, застосовує принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

6. Цивільний позов не заявлено.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у даних об`єднаних кримінальних провадженнях ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2024 щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2024, 24.12.2025, 21.02.2025. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2025 залишено ОСОБА_5 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2024, в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з можливістю його доставки до ІТТ №1 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, до розгляду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області об`єднаних кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР за №№ 0002881 від 01.09.2024, 0001169 від 29.03.2024, 0002334 від 02.07.2024, 0002529 від 31.07.2024, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

З огляду на викладене, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 07.10.2024 по день набрання вироком законної сили у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судових експертиз: висновок експерта № СЕ-19/111-24/35458-Д від 17.06.2024 у розмірі 2 271,84 грн (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 84 копійки), висновок експерта № СЕ-19/111-24/35457-Д від 18.06.2024 у розмірі 5 300,96 грн (п`ять тисяч триста гривень 96 копійок), висновок експерта № СЕ-19/111-24/21351-Д від 08.04.2024 у розмірі 4 922,32 грн (чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні 32 копійки), у загальній сумі 12 495,12 грн (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 12 копійок) документально підтверджені, тому вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо долі речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.ст. 15, 65-67, 70, 162, 185 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2024 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (років) років 4 (чотири) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання 07.10.2024.

Речові докази:

?світлодіодний ліхтарик марки «РОLIСЕ 15000 w BL8047», світлодіодний ліхтарик марки «WKS HGD N0 41986», які відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07.07.2024, розписки ОСОБА_13 від 08.07.2024 передані на відповідальне зберігання потерпілій залишити потерпілій ОСОБА_13 ;

?прозору рідину з жовтим відтінком 400 мл, поміщену до скляної банки об`ємом 0,5 л з металевою кришкою, опечатану та запаковану до спецпакету № RIC2100164 та первинне пакування (пластикову пляшку об`ємом 0,5 л з пластиковою кришкою чорного кольору, опечатану биркою, поміщену до спецпакету № PSP2343218), які відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.07.2024, квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №1142 зберігаються у камері схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

?рідини біло-жовтого кольору в скляних банках, поміщені до спецпакету № 0027033, які відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 25.07.2024, квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №1213 зберігаються у камері схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

?пластикові каністри в кількості 3 шт., які відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11.07.2024, розписки ОСОБА_11 від 11.07.2024 передані на відповідальне зберігання потерпілому залишити потерпілому ОСОБА_11 ;

?прозору рідину із жовтим відтінком та характерним запахом, яка поміщена до скляних банок з металевими кришками, опечатані та запаковані до спецпакетів № ІCR0116989, № CRI1178576, № CRI1178575, які відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11.07.2024 зберігаються у камері схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

?сліди папілярних ліній, поміщені до паперових конвертів, паперові конверти з дактилокартами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з відповідними підписами учасників та недопалок, поміщені до паперового конверту з відповідними підписами учасників (всього 7 конвертів), поміщені до спецпакету № 03345991, які відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 27.06.2024, квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 936 зберігаються у камері схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

?бензопилу марки «CRAFT-ТЕС СТ 5000», акумуляторну батарею «INTER78AEFB» (нова), пневматичну гвинтівку марки «HATSAN 125ТБ», які відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 08.06.2025, розписки ОСОБА_9 передано на відповідальне зберігання потерпілому залишити потерпілому ОСОБА_9 ;

?картонну коробку до магнітоли марки «SHUTLE SDUM-7060», яка відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 03.06.2025, розписки ОСОБА_9 передана на відповідальне зберігання потерпілому залишити потерпілому ОСОБА_9 ;

?електротример (коса) марки «ALPINA» моделі АВR1.0ЕJ чорного кольору, велосипед марки «ARDIS» коричневого кольору, які відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 01.06.2024, розписки ОСОБА_8 передані на відповідальне зберігання потерпілій залишити потерпілій ОСОБА_8 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертиз у загальній сумі 12 495,12 грн (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 12 копійок) на користь держави.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.10.2024 по день набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1