Справа №333/7751/25
Провадження №1-кс/333/2865/25
УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого СВ ВП №4 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000884 від 04.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №4 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, шляхом направлення його засобами поштового зв`язку від 18.08.2025 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду клопотання про арешт майна передано в провадження слідчого судді ОСОБА_1 20.08.2025 року.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 03.07.2025 до відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла письмова заява ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності малознайому особу на ім`я ОСОБА_6 , яка таємно під час дії воєнного стану викрала золотий ланцюжок та два мобільних телефони «Redmi Note 12 Pro 56 Sky Blue 8 GB RAM 256, 6ROM» IMEI 1: НОМЕР_1 , та інший мобільний телефон інформація за який відсутня чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду в розмірі сто тисяч гривень. За вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000884 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У ході розслідування встановлено: Потерпіла познайомилась у «TikTok» з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , який проживав у неї тиждень та проявляв інтерес до її золотого ланцюжка. 02.07.2025 вони разом розпивали алкоголь, після чого потерпіла заснула. Прокинувшись, виявила відсутність прикрас, телефонів та самого ОСОБА_6 . Оперативним шляхом встановлено, що викрадений телефон POCO C40 почав працювати з новою SIM-картою, яка належить ОСОБА_8 (м. Ківерці, Волинська обл.). Допитана ОСОБА_8 пояснила, що придбала телефон у ОСОБА_9 за 2000 грн. Той повідомив, що телефони йому дав вітчим на ім`я ОСОБА_6 , який мешкає з його матір`ю. ОСОБА_8 добровільно видала телефон «POCO C40» жовтого кольору, який вилучено й визнано речовим доказом. Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що за вказівкою ОСОБА_7 продав Септілко телефон «POCO C40», а другий («Redmi Note 12 Pro») ОСОБА_6 залишив собі. Вилучений телефон «POCO C40» є речовим доказом у провадженні, оскільки належав потерпілій ОСОБА_5 та був викрадений ОСОБА_7 .

Слідчий, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явився. До клопотання про арешт майна надав заяву про слухання клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 була повідомлена судом, своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилася. Надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 15.08.2025 року ОСОБА_8 добровільно видала працівнику поліції мобільний телефон «POCO C40», який належить потерпілій ОСОБА_5 .

Вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 05.08.2025 року до ЄРДР були внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України (кримінальне провадження №0000884). До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження і долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

З огляду за зміст клопотання слідчого зазначене вище майно, яке було добровільно видано працівнику поліції, є в розумінні ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою: забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ст.170 КПК України, для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Враховуючи вищевикладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності і співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.16, 98, 170-175 КПК України,слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання СВ ВП №4 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженню №0000884 від 04.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, яке було добровільно видане ОСОБА_8 та належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: смартфон марки «РОСО С40» у жовтому корпусі, упаковано до спец.пакету PSP0020662.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1