Справа №293/357/25
Провадження №1-кп/293/132/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0002440 від 09.08.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 08.08.2023 близько 23.20 год., в порушення вимог пункту 2.1.а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (надалі ПДР, Правила) не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував технічно справним мотоциклом MINSK 5.130 Х250 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ДП "Ліси України" та рухався ним по вул. Михайлівській в напрямку вул. Тараса Шевченка в с. Вільськ Оліївської ОТГ Житомирського району Житомирської області.

Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом поблизу буд. №1 по вул. Михайлівській у вказаному вище населеному пункті, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог пункту 2.3.6) ПДР проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не врахував дорожні умови та обрану ним швидкість транспортного засобу, в порушення вимог пунктів 13.1. та 13.3. вказаних вище Правил, під час здійснення випередження, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу до скутера Yamaha Jog 16 без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, унаслідок чого допустив із ним зіткнення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій скутера ОСОБА_9 отримав тупу поєднану травму у вигляді відкритої черпно-мозкової травми, вдавленого проникаючого перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, перелому виличної та верхньо-щелепної кістки праворуч, субарахноїдального крововиливу, що ускладнилась геморагічним забоєм головного мозку, отореєю праворуч; гемотимпанумом справа; забійної рани нижньої повіки справа та тім`яної ділянки голови, гематоми повік справа, субкон`юнктивального крововиливу, рваної рани правої скроневої ділянки, саден правого плеча та правого стегна, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пп. 2.1.а), 2.3.6), 13.1. та 13.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Таким чином ОСОБА_6 , інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті.

Показав, що дійсно в 08.08.2023 близько 23:20 не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортних засобом відповідної категорії, керував технічно справним мотоциклом MINSK в с. Вільськ. Під час керування мотоциклом проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою, обраною ним швидкістю, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення зі скутером, яким керував гр. ОСОБА_4 .

Щиро розкаявся у вчиненому. Вказав, що більше такого вчиняти не буде, бажає виправитись, завдана потерпілому шкода ним відшкодована, з потеропілим конфлікту не має. Просив суворо не карати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просив врахувати, що під час вчинення кримінального правопорушення його підзахисний мав неповнолітній вік, щиро кається у вчиненному, активно сприяв розкриттю злочину та визнає свою вину, добровільно пройшов програму медіації для неповнолітніх.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 просив суоро не карати його сина. зауважив, що син зробив для себе відповідні висновки.

Потерпілий в судовому засіданні показав, що ввечері 08.08.2023 було вже темно, він керував скутером, а обвинувачений мотоциклом. Вказав, що самого моменту зіткнення не пам"ятає внаслідок отриманої травми. Також вказав, що шоломів ні у нього ні у обвинуваченого не було.Просив суворо не карати обвинуваченого, зазначив, що завдана обвинуваченим шкода йому відшкодована.

Законний представник потерпілого в судовому засіданні підтвердила про відшкодуваня обвинуваченим завданої її сину шкоди під час дорожньо-трпанспотрної пригоди. Стосовно міри покарання просила суворо не карати, притензій матеріального та морального характеру не має.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого належними, допустимими та достовірними.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд уважає доведеним, що неповнолітній ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , тому ці його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені ст. 65 КК України. Такою нормою закону визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці добровільне проходження медіації у межах програми відновного правосуддя за участю неповнолітнього.

Заразом, судом враховується, що щире каяття проявилося в критичній оцінці обвинуваченим свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, завдані збитки потерпілій особі відшкодовані, а також збитки завдані державі, пов`язані з лікуванням потерпілого.

Верховний Суд висловив позицію про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі N 759/7784/15-к).

Так, обвинувачений, окрім визнання вини, наголосив на щирому жалі щодо вчиненого, пояснив, що бажає виправитись, відшкодував завдані збитки, що в своїй сукупності свідчить про наявність "щирого каяття".

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Так, учасниками судового провадження не заперечувалось, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_6 розповів про час, місце вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що стало наслідком їх швидкого розкриття, вказані обставини він підтвердив в судовому засіданні, чим сприяв встановленню істини у кримінальному проваджені.

Вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім є додатковою гарантією для дитини, яка опинилася у конфлікті із законом, що не виключає можливості визнання такої обставини пом`якшуючою.

Також суд враховує участь обвинуваченого в програмі відновного правосуддя, укладення угоди за результатами медіації у межах Програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення від 07.05.2025, за результатами якої неповнолітній обвинувачений вибачився перед потерпілим, взяв на себе відповідаольність за наслідки кримінального праволпорушення та примирився з потерпілим (досягнуто згоди щодо примирення).

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та бере до уваги той факт, що останній вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім.

Тому, окрім обставин зазначених в статті 65 КК України, суд враховує особливості призначення покарань викладені в статі 103 КК України.

Зокрема, суд враховує:

- класифікацію кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 КК України відносяться до тяжких злочинів;

- враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення злочинної діяльності);

- умови життя та виховання ОСОБА_6 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи молодої людини, а саме, що сім`я ОСОБА_11 забезпечує сина усім необхідним, в родині створені нормальні умови для проживання. Вчинене правопорцушення скоїв через необережність;

- особу винного, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, не судимий, його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

- наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.

При цьому суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації про неповнолітнього обвинуваченого, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_6 несе низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та виправлення останнього можливе без позбавлення або обмеження волі.

Суд також ураховує позицію потерпілої сторони, яка притензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, клопотань щодо суворої міри покарання не заявляла.

У зв`язку із чим, суд дійшов переконання про можливість виправлення ОСОБА_6 з обранням покарання із застосуванням частини першої статті 69 КК України.

Відповідно до положень ст. 69 КК України суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Так вказані вище обставини дають суду підстави у відповідності до вимог ч.1 ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 286 КК України, яке буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням до основного покарання ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді штрафу.

Окрім того, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати і додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст. 69 КК Ураїни).

Отже, відповідно до положень ст. 69 КК України суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може не призначити додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Так вказані вище обставини дають суду підстави відповідно до вимог ч.2 ст.69 КК України не призначати додаткове покарання зазначене в санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Обґрунтовуючи можливість застосування статті 69 КК України суд ураховує, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним йому. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року N 15рп/2004 "у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

В даному конкретному випадку встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують таке.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з урахуванням особи винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і відповідно до частини першої статті 69 КК України є підставою перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Обрання такого способу призначення покарання в даній ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, можливість його призначення передбачена законом (стаття 69 КК України), воно не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Суд також бере до уваги і позиціюсторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 69 КК України в правовідносинах, що розглядаються.

Таким чином, суд уважає, що саме така міра покарання обрана ОСОБА_6 буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

ІV. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24.03.2025 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк до 24.05.2025 включно.

Зважаючи на особу обвинуваченого та на те, що судом призначається покарання у виді штрафу, суд не вбачає підстав продовжувати дію обраного стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому будь-якого іншого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

V. Рішення щодо речових доказів

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд уважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.

VІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у справі у загальному розмірі становлять 12 184 грн 40 коп. за проведення судових експертиз, а саме: за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу - 1912 грн 00 коп.; за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу - 1912 грн 00 коп за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи - 3585 грн 00 коп.; за проведення додаткової експертизи технічного стану транспортного засобу - 1591 грн 80 коп.; за проведення експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди - 3183 грн 60 коп. Такі процесуальні витрати за приписами ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

За наявності у неповнолітнього підстав, передбачених в ч. 2 ст. 1179 ЦК України, стягнення процесуальних витрат в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі підлягає з його законного представника ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням до покарання ч. 1 ст. 69 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень).

2. Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

3. Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.08.2023 на мопед "Yamaha Joy" без реєстраційного номеру, без реєстраційних документів, який належить ОСОБА_12 .

4. Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.08.2023 на мотоцикл MINSK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині розпорядження (відчуження) транспортним засобом.

5. Речові докази:

- мотоцикл MINSK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ДП "Ліси України", зареєстроване за адресою: м.Київ, Руставелі Шота 9-А - залишити ДП "Ліси України" як власнику.

- скутер "Yamaha Joy" без реєстраційного номеру, без реєстраційних документів - повернути власнику ОСОБА_12 .

6. Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 12 184 грн 40 коп (дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні сорок копійок).

7. За наявності у неповнолітнього ОСОБА_6 підстав, передбачених в ч. 2 ст. 1179 ЦК України, стягнення процесуальних витрат в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі підлягає з його законного представника ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_13