Єдиний унікальний номер: 343/360/25
Номер провадження: 1-кп/343/75/25
У Х В А Л А

31 липня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Долинського районного суду Івано - Франківської області, матеріали кримінального провадження №1-кп/343/75/25, внесеного 10.11.2023 в ЄРДР за №0000463, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Добеле Латвійської Республіки, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого як ФОП, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, судимого 25.07.2024 вироком Долинського районного суду Івано Франківської області за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України,

у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 4 ст. 191; ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 209 КК України,

за участю: прокурора Долинського відділу Калуської окружної покуратури - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 та його захисниці адвокатки ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія кримінального провадження:

на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 4 ст. 191; ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 209 КК України.

Ухвалою суду від 06.03.2025 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 00.00 год до 05.00 год., та покладено такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою та у визначений час; не відлучатися за межі Івано Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії даного запобіжного заходу продовжує діяти і на даний час.

ІІ. Зміст поданого прокурором клопотання:

прокурор ОСОБА_4 подала клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просить змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід із домашнього арешту у певний період доби, на тримання під вартою, на строк 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що обвинуваченим ОСОБА_3 умисно не виконано покладені на нього обов`язки, а саме: не відлучатися за межі Івано Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Так, обвинувачений 05.07.2024 у Калуському відділі УДМС в Івано - Франківській області отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , та згідно із даними про перетин кордону, 14.04.2025 виїжджав за межі України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 , під час дії застосованого до нього запобіжного заходу із покладенням обов`язків, зокрема здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон та не відлучатись за межі Івано - Франківської області, отримав паспорт для виїду за кордон та перетинав кордон України без жодного на це дозволу суду.

Вважає, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не просто продовжують існувати, а збільшують ймовірність переховування обвинуваченого від суду та його незаконного впливу на потерпілого і свідків.

Зазначає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_3 порушив покладені на нього обов`язки, більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього обов`язків та запобігання спробам переховуватись від суду і незаконно впливати на потерпілого і свідків.

ІІІ. Позиції учасників кримінального провадження:

у судовому засідання прокурор ОСОБА_4 подане клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні поданого прокурором клопотання. Пояснив, що за кордоном перебував лише декілька годин, у зв`язку із виробничою діяльністю. Закордонний паспорт він здав зранку 31.07.2025. Просить врахувати, що в нього на утриманні перебуває троє малолітніх дітей і його дружина на даний час знаходиться у пологовому будинку, у зв`зяку із народженням четвертої дитини.

У судовому засіданні захисниця обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатка ОСОБА_5 просила врахувати, що обвинувачений ОСОБА_3 перетинаючи кордон порушив обов`язки покладені на нього під час досудового слідства, а не під час судового розгляду даного кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_3 завжди з`являється до суду, інші обов`язки він сумлінно виконує, а тому немає підстав для зміни йому запобіжного заходу.

ІV. Мотиви суду:

заслухавши учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить такого висновку.

Частиною 1 статті 2 Кримінально процесуального кодексу України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Як передбачено ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Тобто, суд вирішуючи питання, зокрема, про зміну запобіжного заходу, керується главою 18 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Таким чином, розглядаючи подане прокурором клопотання, суд повинен перевірити, чи продовжують існувати ризики, які були заявлені прокурором, їх обґрунтованість та чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням зазначеного суд враховує таке.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сторона обвинувачення у клопотанні посилалась на наявність двох ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: на ризик переховування обвинуваченого від суду і ризик незаконного впливу обвинуваченого на потеріплого і свідків.

Суд погоджується з доводами, наведеними у клопотанні прокурора про продовження існування ризику переховування від суду.

Вказаний ризик суд оцінює з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_3

Ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також суворістю передбаченого покарання, оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 передбачають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на певний строк з обов`язковим додатковим покаранням.

Зазначена вище обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Співставлення можливих негативних для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

З поданого прокурором клопотання судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не виконав покладені на нього судом обов`язки, а саме: не здав паспорт для виїзду за кордон та виїжджав за межі території України.

У зв`язку із такою поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 ризик переховування останнього від суду є цілком реальним.

Також, суд вважає обґрунтованим існування ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим слідством потерпілого і свідків, обвинувачений може знати як їх персональні данні, так і зміст наданих ними свідчень на стадії досудового слідства.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Отже, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування обвинуваченого від суду та ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків.

Оскільки ОСОБА_3 вже висунуто обвинувачення, яке суд зобов`язаний розглянути, застосовуючи, зокрема, такі засади кримінального провадження як: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та диспозитивність, суд вважає, що на цій стадії суд не вправі ухвалювати рішення, пов`язані зі встановленням доведеності (недоведеності) висунутого проти ОСОБА_3 обвинувачення, адже такі питання вирішуються лише під час ухвалення вироку.

Зважаючи на всі обставини цього кримінального провадження, суд переконаний, що прокурор довела наявність достатніх підстав вважати, що існує ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може: 1) переховуватись від суду; 2) незаконно впливати на свідків.

Водночас, суд вважає, що прокурором не доведено обставину, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні.

Таким чином, враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період з 22.00 год до 07.00 год., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 176-178, 179, 181, 184, 193, 194, 196, 200, 372, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22.00 год до 07.00 год., на строк 2 (два) місяці, тобто до 31 вересня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 2 (два) місяці, тобто до 30 вересня 2025 року такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою та у визначений час;

- не відлучатися за межі Івано Франківської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу передати для виконання відділенню поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 Кримінально процесуального кодексу України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1