Справа № 583/4315/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. слідча суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області клопотання старшого дізнавача СД Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000190 від 15.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановила:

18.09.2025 до суду надійшло зазначене клопотання, згідно з яким дізнавач просить накласти арешт на майно, а саме: дерев`яну палицю довжиною 1 м 20 см, діаметром 2 см.

Вимоги за клопотанням вмотивовані тим, що 14.09.2025 близько 20 год. 30 хв. в житловому будинку домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла словесна сварка. В ході сварки ОСОБА_6 за допомогою дерев`яної палиці наніс ОСОБА_5 один удар по лівій кисті руки в область середнього пальця, три удари в область передньої поверхні правого стегна та два удари в область передньої поверхні лівого стегна, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

18.09.2025 було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 , де під час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_7 добровільно в присутності понятих видала дізнавачу дерев`яну палицю з нашаруванням темного кольору у нижній частині довжиною 1 м 20 см, діаметром 2 см. При цьому під час допиту ОСОБА_7 зазначила, що 14.09.2025 зі слів її доньки ОСОБА_5 , саме за допомогою вказаної дерев`яної палиці ОСОБА_6 спричиняв їй тілесні ушкодження.

Дізнавач зазначає, що вилучена річ має значення для кримінального провадження в якості речового доказу, а тому є необхідність у накладенні на неї арешту.

Дізнавач та прокурор у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи без їх участі, клопотання підтримали, просили його задовольнити.

У даному випадку слідча суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі дізнавача, прокурора, а також без здійснення фіксації за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог п. 7 ч. 3 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З наведеного вбачається, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що Охтирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190 від 15.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у зазначеному кримінальному провадженню 15.09.2025 надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 14.09.2025 близько 20 год. 30 хв. за місцем її мешкання, що знаходиться по АДРЕСА_1 , знайомий ОСОБА_6 за допомогою дерев`яної палиці спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Згідно з протоколом огляду місця події від 18.09.2025, проведеного біля домоволодіння АДРЕСА_1 , працівниками поліції була оглянута та вилучена дерев`яна палиця довжиною 1 м 20 см, діаметром 2 см, з нашаруванням темного кольору, яку добровільно видала ОСОБА_7 .

Постановою старшого дізнавача СД Охтирського РВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_3 від 18.09.2025 вилучена під час огляду місця події 18.09.2025 річ визнана речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З огляду на викладене, враховуючи, що вилучене майно, про накладення арешту на яке порушується питання у клопотанні, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись ст.ст. 22, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 18.09.2025, а саме: дерев`яну палицю довжиною 1 м 20 см, діаметром 2 см, шляхом позбавлення права користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання ухвали покласти на старшого дізнавача сектору дізнання Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1