Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5798/24
Провадження №: 1-кп/332/242/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , розглянувши в режимі відеоконференції у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0000291 від 16.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.301-1 КК України,

встановив:

В провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.301-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні та судом при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою на 60 днів.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою підтримав.

Малолітня потерпіла ОСОБА_5 , законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 . ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, надали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечував, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що заявлені прокурором ризики наразі вже не існують.

Вислухавши думки учасників провадження, суд приходить до висновку, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є доцільним, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183, 199 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні було встановлено, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який був неодноразово продовжений слідчим суддею та судом, останній раз, - до 23.08.2025 включно.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.1 ст.301-1 КК України, які відповідно до ст.12 КК України, є відповідно особливо тяжким та тяжким злочинами. Тому, розуміючи можливі наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

Ризик незаконного впливу на малолітню потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст.615 КПК України, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України. Тобто, ризик впливу на малолітню потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом. Суд також враховує заявлене та задоволене судом клопотання сторони захисту про безпосередній допит потерпілої, незважаючи на те, що малолітня потерпіла допитана в порядку ст.225 КПК України.

Суд враховує також те, що ОСОБА_8 знайомий з потерпілою, а тому в силу її віку, обвинувачений може вчинити на неї психологічний тиск з метою схилити її не давати правдиві, послідовні показання у ході судового розгляду та/або змінити свої показання у подальшому, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, хоча і зменшився, однак не зник, з огляду на те, що може виникнути необхідність в повторному допиті свідків.

Також є обґрунтований і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Щодо доводів сторони захисту про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від суду, впливу на потерпілу та свідків у межах даного кримінального провадження, а також вичинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки та застави, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які би були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розмір застави, адже ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства.

Судом не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та в судовому засіданні стороною захисту такі відомості доведені не були.

Суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки обвинуваченого зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би суд у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 .

Судовий розгляд триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, рівень їх суспільної небезпеки, та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування або відсутності, передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків та судових рішень. Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 . Підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого суд не вбачає.

Враховуючи категорію та характер інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, суд вважає, що наразі відсутні підстави визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 314 - 316, 369 - 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 жовтня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити співробітникам Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Повний текст ухвали складений 13 серпня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1