Справа № 602/271/25
Провадження № 1-кп/602/80/2025
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці кримінальне провадження № 0000270 від 28 грудня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шумбар Шумського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, пенсіонера, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не являється, не судимого, -

за ч.2 ст.345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Так, згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч.10 ст.62 цього ж Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

27 грудня 2024 року поліцейський СРПП відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старший сержант поліції ОСОБА_6 разом з поліцейським СРПП відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшим сержантом поліції ОСОБА_8 , які відповідно до графіку перебували на чергуванні у складі групи швидкого реагування, здійснювали патрулювання на території Лановецької ТГ Кременецького району Тернопільської області.

Так, 27 грудня 2024 року о 15 год. 17 хв. поліцейські відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , будучи у форменому одязі під час виконання своїх службових обов`язків, прибули в АДРЕСА_1 на виклик від ОСОБА_9 , яке надійшло на лінію «102» стосовно неадекватної поведінки її батька ОСОБА_4 .

Надалі, 27 грудня 2024 року о 15 год. 40 хв. поліцейські відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , виконуючи свої службові обов`язки, з дозволу ОСОБА_9 зайшли до житлового будинку по АДРЕСА_1 , для з`ясування обставин виклику працівників поліції та припинення протиправної поведінки ОСОБА_4 .

В цей час ОСОБА_4 , який перебував у вказаному житловому будинку, діючи умисно, усвідомлюючи, що поруч з ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, наніс удар кухонним ножем у кисть лівої руки ОСОБА_6 , в результаті чого той отримав тілесне ушкодження - травму першого пальця лівої кисті у виді рани та травматичного розриву сухожилка його розгинача, що ускладнились розвитком розгинальної контрактури, яке відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою ч.2 ст.345 КК України, тобто умисне заподіяним працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

21 травня 2025 року між начальником Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000270 від 28 грудня 2024 року, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури, укладено угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на укладення цієї угоди.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Крім того, згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.345 КК України. Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, іншого більш м`якого покарання не передбаченого санкцією цієї статті, у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1-3 ч.2 ст.59-1 КК України.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.345 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений зазначив, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Судом під час судового засідання з`ясовано, що права, які передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України роз`яснені ОСОБА_4 та йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просить суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між начальником Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим

ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяним працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.345 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.2 ст.469 КПК України і за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені підпунктами 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена 21 травня 2025 року, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст.65,66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, його особу.

Зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння органу досудового розслідування розкриттю кримінального правопорушення та суду у встановленні істини у справі, похилий вік.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку визначеному ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Затвердити укладену 21 травня 2025 року між начальником Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_10 угоду про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1-3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період дії пробаційного нагляду такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки ОСОБА_7 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі, а саме:

- кухонний ніж, який поміщено на зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області знищити;

- диск, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Даний вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1