КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 20 травня2025 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу з представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року,

за участі:

в режимі відеоконференцзв`язку

прокурора ОСОБА_7

представника

власника майна адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та накладено арешт на:

- купюри номіналом 500 гривень в кількості 62 шт. та одну купюру номіналом 200 гривень із наступними серійними номерами: 500 гривень 1) ЗВ1967888; 2) ЕБ9774029; 3) ЕЄ2603094; 4) ЗВ7169983; 5) ЗА1936334; 6) ХЕ3210338; 7) ХГ523517; 8)ХЖ4320689; 9) ВЗ7315258; 10) ЗГ5624312; 11) ВЕ9611180; 12) АК5344401; 13)ЕН9614058; 14)ХБ6617349; 15) ГВ4699949; 16) ВС5809214; 17) АП9274779; 18) АП9274783; 19) ВЗ6502378; 20) АП9274782; 21) АЕ2067649; 22) ВТ1196410; 23) ЗА6493874; 24) АМ4640068; 25) ГЛ8204734; 26) ЄП3812431; 27) ЕВ7343887; 28) ЄП3812426; 29) ЄП3812427; 30) ЄБ2040068 31) ТВ9136688; 32) ЄП3812425; 33) АН8049198; 34) ВЗ8267940; 35) ХВ6470565; 36) ЄН3103907; 37) ЄГ1528341; 38) БА9818722; 39) АК4137788; 40) ВН1871877;41) ЄН2321559; 42) ГМ0064887; 43) ЄН3875837; 44) ЄУ5790954; 45) ЕЗ8320557;46) ЗН9379697; 47) ГЛ3505781; 48) ВС0174758; 49) ЕН5428074; 50) ГЛ1935087; 51) АК2450598; 52) ЕР2639670; 53) ЄЗ6838961; 54) ЕБ4318640; 55) ЕТ2828493; 56) АМ3393932; 57) ГК1547993; 58) АЕ7113677; 59) АР1902934; 60) АЛ1470530; 61) АП0493342; 62) АГ4858025 та 200 гривень АЛ5486965 вилучено та поміщено до спецпакету WAR 1556321, який опечатано та якому залишено відповідні пояснювальні надписи;

- ключі чорного кольору від транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , які поміщено до спецпакету WAR 1556322, який опечатано та якому залишено відповідні пояснювальні надписи;

- автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» із д.н.з. НОМЕР_2 із забороною відчуження, розпорядження вказаним транспортним засобом, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що 27 січня 2025 року розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна, оскільки ухвала була постановлена без виклику власника майна. Копію ухвали отримано представником ОСОБА_6 засобами електронного зв`язку 06 лютого 2025 року, а апеляційну скаргу подано 10 лютого 2025 року. З цих підстав, апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із неповнотою судового розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею порушено вимоги, передбачені ст. 170 КПК України, а транспортний засіб вилучено всупереч ухвали слідчого суддів.

Вважає, що вилучене майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а слідчим суддею не встановлено, які сліди кримінального правопорушення містить вилучений автомобіль та грошові кошти.

Стверджує, що арештовані грошові кошти, на які накладено арешт, передано ОСОБА_5 його матір`ю та вони не мають відношення до кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 жовтня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0004277, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено, що до ЧЧ Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява про вчинення шахрайських дій, керівником магазину ТОВ "Гараж Мобаїл Групп", які останній здійснював за адресою: м. Буча, вул. Жовтнева 66 А (ТЦ "Буча Пасаж") до вчинення кримінального правопорушення можуть бути пречетні: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_9 (ЖЄО № 605 від 18.10.2023 року).

20 січня 2025 року проведено обшук на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року, а саме обшук автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» із д.н.з. НОМЕР_2 за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Гостомель, по вул. Прорізна, неподалік буд. 7 та який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 . В ході обшуку автомобіля було виявлено та вилучено наступне: купюри номіналом 500 гривень в кількості 62 шт. та одна купюра номіналом 200 гривень із наступними серійними номерами: 500 гривень - 1) ЗВ1967888; 2) ЕБ9774029; 3) ЕЄ2603094; 4) ЗВ7169983; 5) ЗА1936334; 6) ХЕ3210338; 7) ХГ523517; 8)ХЖ4320689; 9) ВЗ7315258; 10) ЗГ5624312; 11) ВЕ9611180; 12) АК5344401; 13)ЕН9614058; 14)ХБ6617349; 15) ГВ4699949; 16)ВС5809214; 17) АП9274779; 18) АП9274783; 19) ВЗ6502378; 20) АП9274782; 21) АЕ2067649; 22) ВТ1196410; 23) ЗА6493874; 24) АМ4640068; 25) ГЛ8204734; 26) ЄП3812431;27) ЕВ7343887; 28) ЄП3812426; 29) ЄП3812427; 30) ЄБ2040068; 31) ТВ9136688; 32) ЄП3812425; 33) АН8049198; 34) ВЗ8267940; 35) ХВ6470565; 36) ЄН3103907;37) ЄГ1528341; 38) БА9818722; 39) АК4137788; 40) ВН1871877; 41) ЄН2321559; 42) ГМ0064887; 43) ЄН3875837; 44) ЄУ5790954; 45) ЕЗ8320557; 46) ЗН9379697; 47) ГЛ3505781; 48) ВС0174758; 49) ЕН5428074; 50) ГЛ1935087; 51) АК2450598; 52) ЕР2639670; 53) ЄЗ6838961; 54) ЕБ4318640; 55) ЕТ2828493; 56) АМ3393932; 57) ГК1547993; 58) АЕ7113677; 59) АР1902934; 60) АЛ1470530; 61) АП0493342; 62) АГ4858025 та 200 гривень - АЛ5486965 вилучено та поміщено до спецпакету WAR 1556321, який опечатано та якому залишено відповідні пояснювальні надписи; ключі чорного кольору від транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 вилучено та поміщено до спецпакету WAR 1556322, який опечатано та якому залишено відповідні пояснювальні надписи; автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» із д.н.з. НОМЕР_2 вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Макарів, вул. Васился Стуса, 37.

20 січня 2025 року постановою слідчого СВ ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_19 вилучене за результатами проведення обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженню.

21 січня 2025 року прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про арешт майна, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» із д.н.з. НОМЕР_2 за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Гостомель, по вул. Прорізна, неподалік буд. 7, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року клопотання задоволено.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0004277 про накладення арешту на майно яке вилучено під час проведення обшуку автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» із д.н.з. НОМЕР_2 , слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При вирішенні даної апеляційної скарги, колегія суддів також враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Перевіркою матеріалів справи, в тому числі долучених прокурором до клопотання та документів, наданих захисником, колегія суддів встановила, що зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів, звертає увагу на кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого триває досудове розслідування, враховує зміст об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вказане майно, не може бути речовим доказом під час здійснення досудового розслідування за ч. 4 ст. 190 КК України. В розумінні вимог ст. 98 КПК України вилучені грошові кошти, ключі до транспортного засобу, транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію не набуто кримінально протиправним шляхом та не отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак не зберегли сліди чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, представник власника майна в апеляційній скарзі зазначив, що грошові кошти отримані ОСОБА_5 від своєї матері - ОСОБА_20 , яка в свою чергу працює у Федеративній Республіці Німеччині, де отримує дохід. Грошові кошти нею передано ОСОБА_5 у квітні - червні місяцях 2023 року у грошові одиниці євро, а певну суму конвертовано у гривні. Вказане підтверджується роздруківкою з електронної довідки про доходи та про нарахування заробітної плати (а.с. 60-61 ).

На думку колегії суддів, наведені докази підтверджують законність джерел походження коштів, вилучених за результатами проведення обшуку автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» із д.н.з. НОМЕР_2 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року не надано дозволу на вилучення грошових коштів та транспортного засобу.

Колегія суддів вважає, щов силу положень ч.7 ст. 236 КПК України, вказані арештовані грошові кошти,ключі від автомобіля, свідоцтво про його реєстрацію та транспортний засіб є тимчасово вилученим майном, які не відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та не є безпосередньо предметами кримінального правопорушення, що розслідуються, а органом досудового розслідування зворотнього не доведено. Хоча в матеріалах і міститься постанова слідчого СВ ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_19 від 20 січня 2025 року про визнання зазначеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні, однак з огляду на вказану постанову органу досудового розслідування таке визнання цього майна речовим доказом у кримінальному провадженні носить сугубо формальний характер, оскільки в ній як і в самому клопотанні прокурора про арешт грошових коштів, ключів, свідоцтва про реєстрацію та транспортного засобу, не приведено жодного обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає це майно.

Ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в порушення відповідно ст. ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна грошових коштів для власника майна.

Відтак, прокурором не доведено в клопотанні існування правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вилучені кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року, - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0004277, а саме на:

- купюри номіналом 500 гривень в кількості 62 шт. та одну купюру номіналом 200 гривень із наступними серійними номерами: 500 гривень 1) ЗВ1967888; 2) ЕБ9774029; 3) ЕЄ2603094; 4) ЗВ7169983; 5) ЗА1936334; 6) ХЕ3210338; 7) ХГ523517; 8)ХЖ4320689; 9) ВЗ7315258; 10) ЗГ5624312; 11) ВЕ9611180; 12) АК5344401; 13)ЕН9614058; 14)ХБ6617349; 15) ГВ4699949; 16) ВС5809214; 17) АП9274779; 18) АП9274783; 19) ВЗ6502378; 20) АП9274782; 21) АЕ2067649; 22) ВТ1196410; 23) ЗА6493874; 24) АМ4640068; 25) ГЛ8204734; 26) ЄП3812431; 27) ЕВ7343887; 28) ЄП3812426; 29) ЄП3812427; 30) ЄБ2040068 31) ТВ9136688; 32) ЄП3812425; 33) АН8049198; 34) ВЗ8267940; 35) ХВ6470565; 36) ЄН3103907; 37) ЄГ1528341; 38) БА9818722; 39) АК4137788; 40) ВН1871877;41) ЄН2321559; 42) ГМ0064887; 43) ЄН3875837; 44) ЄУ5790954; 45) ЕЗ8320557;46) ЗН9379697; 47) ГЛ3505781; 48) ВС0174758; 49) ЕН5428074; 50) ГЛ1935087; 51) АК2450598; 52) ЕР2639670; 53) ЄЗ6838961; 54) ЕБ4318640; 55) ЕТ2828493; 56) АМ3393932; 57) ГК1547993; 58) АЕ7113677; 59) АР1902934; 60) АЛ1470530; 61) АП0493342; 62) АГ4858025 та 200 гривень АЛ5486965 вилучено та поміщено до спецпакету WAR 1556321, який опечатано та якому залишено відповідні пояснювальні надписи;

- ключі чорного кольору від транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , які поміщено до спецпакету WAR 1556322, який опечатано та якому залишено відповідні пояснювальні надписи;

- автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» із д.н.з. НОМЕР_2 із забороною відчуження, розпорядження вказаним транспортним засобом, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23

Єдиний унікальний № 369/1395/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_24

Справа № 11-сс/824/2044/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК