Справа № 149/2227/24
Провадження №11-кп/801/785/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000142, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.06.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Гайсин Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, фізичної особи підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114? КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114? КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня затримання на виконання вироку, який набрав законної сили.

Застосовано спеціальну конфіскацію до предмету, який був знаряддям кримінального правопорушення - мобільного телефону «iPhone 14 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 зі сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів УСБУ у Вінницькій області.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Цього ж дня у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким зокрема зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців, організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення громадян, які призиваються на військову службу.

Також ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено повноваження ТЦК та СП щодо взяття на військовий облік призовників та відповідні обов`язки громадян України.

На виконання вказаних вище норм, вимог ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, Положення про ТЦК та СП, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23 лютого 2022 року, у порядку, визначеному розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 952/8/42/641 від 22 травня 2022 року, представники ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюють, серед іншого, оповіщення та вручення за його результатами повісток на прибуття у відповідні ТЦК та СП для звіряння облікових даних та проходження військово-лікарської комісії в приміщеннях органів соціального забезпечення, виконкомах органів місцевого самоврядування, територіальних громад тощо та при патрулюванні вулиць, у місцях масового скупчення населення спільно зі співробітниками національної поліції та Національної гвардії України.

Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 952/8/42/1050 від 12 липня 2022 року описана вище робота із оповіщення представниками ТЦК та СП Вінницької області при спільному патрулюванні зі співробітниками національної поліції також має здійснюватися при перевірці дотримання закладами, підприємствами комендантської години, при затриманні громадян, які порушили правила військового обліку, та при рейдових заходах під час відпрацювання визначених районів (сіл, селищ, вулиць, гуртожитків тощо).

Окрім того, на підставі розпорядження Начальника Хмільницького гарнізону №88 від 05 листопада 2022 року «Про організацію патрулювання під час запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Хмільницькому районі Вінницької області» ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснюється оповіщення в Хмільницькому районі Вінницької області громадян України, які є військовозобов`язаними і підлягають призову під час мобілізації.

Відповідно до п.1.1, 2.8, 3.25 Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, інформація щодо місця перебування осіб з числа особового складу ТЦК та СП, осіб, які уповноважені на це начальниками районних ТЦК та СП при виконанні ними службових та/або посадових обов`язків та інструкцій щодо оповіщення попередньо призначених, військовозобов`язаних та резервістів є службовою інформацією. Тобто інформацією з обмеженим доступом.

ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території м. Хмільник Вінницької області, достовірно володіючи інформацією, що з 24 лютого 2024 року підрозділами збройних сил та інших військових формувань РФ, здійснено повномасштабне вторгнення на територію суверенної держави - України, та розуміючи, що представниками ТЦК та СП Вінницької області при спільному патрулюванні зі співробітниками національної поліції на підставі описаних вище нормативно-правових актів здійснюється оповіщення громадян, які призиваються на військову службу, діючи умисно, з мотивів ворожої налаштованості до діяльності військової комендатури Хмільницького району та співробітників ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою перешкоджання законній діяльності вказаних збройних формувань, здійснює адміністрування та наповнює групу в Інтернет-сервісі «Telegram» під назвою « ОСОБА_10 » (інтернет-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6 ), якою надається допомога особам призовного віку в уникненні мобілізації та здійснюється перешкоджання ефективній діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Про нові публікації у вказаній групі автоматично оповіщаються 294 її учасники (станом на 27 червня 2023 року), усі публікації доступні зареєстрованим користувачам сервісу «Telegram», які є учасниками вказаної групи.

При цьому ОСОБА_7 довів учасникам вказаної групи « ІНФОРМАЦІЯ_7 » мету її функціонування - зокрема інформування її учасників про місця перебування співробітників ТЦК та СП, при цьому повідомивши, що поширення відомостей про переміщення інших військовослужбовців чи військової техніки, порушують правила вказаної групи та про видалення ним таких дописів.

Таким чином, ОСОБА_7 публікував наступні відомості про місця здійснення представниками ІНФОРМАЦІЯ_8 , покладених на них законодавством України, заходів із оповіщення у приміщеннях органів місцевого самоврядування, при патрулюванні вулиць, у місцях масового скупчення населення, закладах та підприємствах - для надання допомоги особам, які ухиляються від військового обліку або іншим чином порушують правила військового обліку, в уникненні отримання ними повісток, які вручаються представниками ІНФОРМАЦІЯ_8 у межах законної діяльності вказаного військового формування у особливий період.

Так, 29 травня 2023 року о 12 год. 11 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місті на території м. Хмільник Вінницької області, продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу, опублікував у вказаній групі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » відомості про місце здійснення у вказаний час оповіщення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_3 за адресою: АДРЕСА_4 .

30 травня 2023 року о 08 год. 56 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місті на території м. Хмільник Вінницької області, продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу, опублікував у вказаній групі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » відомості про місце здійснення у вказаний час оповіщення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_3 за адресою: АДРЕСА_5 .

17 червня 2023 року о 17 год. 25 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місті на території м. Хмільник Вінницької області, продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу, опублікував у вказаній групі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » відомості про місце здійснення у вказаний час оповіщення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_3 за адресою: АДРЕСА_5 , та про напрям їх руху.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 114? КК України як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не враховано, що він раніше не судимий, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину. Також зазначає про неврахування судом висновку органу пробації про можливість його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 , а також його захисники - адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого з підстав, викладених в ній та просили задовольнити. Обвинувачений додатково пояснив, що він на даний час повністю усвідомив протиправність своєї поведінки, у чому розкаюється. Також просив врахувати, що він є фізичною особою підприємцем та таким чином створює додаткові робочі місця, належним чином сплачує податки.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи вирок суду, у тому числі в частині призначеного покарання, законним та обґрунтованим. Вважає, що визнання винуватості обвинуваченим є лише намаганням уникнення призначеного покарання.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги обвинуваченого в частині призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості (є явно несправедливим) суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За приписами ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018 (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114? КК України відноситься до тяжких злочинів проти основ національної безпеки, санкцією якої передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При цьому при призначенні покарання місцевий суд врахував обставину, яка обтяжує покарання (вчинення злочину з використання умов воєнного стану) та особу винного, який раніше не судимий, на диспансерних обліках не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, займається підприємницькою діяльністю. З урахуванням наведеного рішення суду про призначення мінімального покарання, визначеного санкцією частини статті слід визнати правильним та таким, що відповідає вимогам закону.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність (можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про таке.

Частиною першою статті 75 КК України визначено, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст. 75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

У цьому контексті повертаючись до обставин конкретного кримінального провадження суд входить з того, що із дослідженої місцевим судом досудової доповіді органу пробації установлено, що із урахуванням середнього ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень та середнього ризику небезпеки для суспільства виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства (т. 1, а. п. 50-52). Необхідно також врахувати що обвинувачений займається підприємницькою діяльністю та така діяльність забезпечує створення нових робочих місць та своєчасне надходження податків до бюджетів різних рівнів, що в умовах воєнного стану сприяє підтриманню як економіки держави, так і її обороноздатності.

Необхідно врахувати також обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки. З цьому провадженні установлено три факти публікації обвинуваченим про місця перебування військовослужбовців ТЦК та СП та внаслідок таких дій істотної шкоди не заподіяно.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення дають суду підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Окрім цього звільняючи особу від відбування покарання з іспитовим строком, на ОСОБА_7 необхідно покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України. Так, покладення на обвинуваченого обов`язків, зокрема і обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, яка передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити, в повній мірі здатні забезпечити виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000142, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.06.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114? КК України змінити в частині призначення покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: