Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7534/25
Номер провадження 1-кс/711/1862/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0010378 від 19.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської обл., громадянина України, який не є особою з інвалідністю, одруженого, військовослужбовця за контрактом, водія-радіотелефоніста 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти «Шакал» військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», засудженого: 13.05.2017 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 12.05.2021 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.06.2024 умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України згідно ухвали Маневецького районного суду Вінницької області від 03.06.2024, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0010378 від 19.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0010378 від 19.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за контрактом у розпорядженні командира вказаної військової частини, у військовому званні «солдат», будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, 11.12.2024 близько 12 год. 30 хв., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, перебуваючи в приміщенні кімнати на першому поверсі колишнього закладу освіти, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово дислокувався особовий склад стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , де також тимчасово перебував ОСОБА_5 спільно з потерпілим ОСОБА_7 , у зв`язку із проходженням ними військової служби у вказаній військовій частині, діючи з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_7 , з прямим умислом на нанесення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, після словесної сварки з останнім, взяв до рук невстановлений під час досудового розслідування твердий тупий дерев`яний предмет, схожий на палицю, що знаходився в приміщенні закладу освіти та наніс ним два удари по голові ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді розміщення головного мозку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, крововиливу під тверду мозкову оболонку, крововиливів над твердою мозковою оболонкою, перелому кісток черепа, крововиливів в м`які покрови голови з внутрішнього боку, крововиливів в м`язи обличчя, забійної рани в тім`яній ділянці зліва, синців на верхніх та нижніх повіках обох очей, які, згідно висновку експерта Звенигородського міжрайонного відділенням КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-9-02/293 від 26.12.2024, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та спричинили смерть потерпілого ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні КНП «Городищенське медичне об`єднання».

Також він, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за контрактом у розпорядженні командира вказаної військової частини, у військовому званні «солдат», будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.12.2024, в умовах воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 , а направився до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 23.07.2025 не був затриманий працівниками ГУНП в Черкаській області на підставі ухвали Черкаського апеляційного суду від 23.07.2025 за адресою: АДРЕСА_4 , в результаті чого кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, було закінчене.

За вказаними фактами, зокрема, 19.09.2024 були внесені відомості в ЄРДР за № 0010378 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, 11.12.2024 були внесені відомості в ЄРДР за № 0001313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України та 04.02.2025 були внесені відомості в ЄРДР за № 0002001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в кримінальному провадженні № 0001313.

У подальшому, 30.07.2025 матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0010378 та № 0002001 об`єднані в одне кримінальне провадження під загальним № 0010378 від 19.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

08.08.2025 постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону продовжено строк досудового розслідування кримінального № 0001313 від 11.12.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до трьох місяців, тобто до 19 вересня 2025 року, оскільки, необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження розсекречені матеріальні носії інформації, що стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, результати їх проведення, а також визначитися з остаточною кваліфікацією дій підозрюваного.

Після цього, 14.08.2025 матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0010378 та № 0001313 об`єднані в одне кримінальне провадження під загальним № 0010378 від 19.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

15.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду, до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто, по 19.08.2025 включно.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події;

- показаннями свідка ОСОБА_8 від 11.12.2024;

- даними висновку судово-медичної експертизи від 26.12.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_9 від 23.05.2025;

- показаннями свідка ОСОБА_10 від 23.05.2025;

- показаннями свідка ОСОБА_8 від 04.06.2025;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 04.06.2025;

- показаннями свідка ОСОБА_11 від 10.06.2025;

- даними протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 10.06.2025;

- даними висновку судово-медичної експертизи від 12.06.2025;

- матеріалами службового розслідування за фактом нез`явлення ОСОБА_5 вчасно на службу;

- іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Вказані матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 5 ст. 407 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та на строк від 5 до 10 років, відповідно.

Згідно ст. 12 КК України, дані злочини відносяться до категорії тяжких злочинів.

Необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні;

- вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є наступне.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно військовослужбовцем Збройних Сил України, який зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, а також професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Більше того, відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

Крім того, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил рф, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_5 є неприпустимими та викликають реальний суспільний резонанс.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , передбачені ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за їх вчинення санкцією вказаних статей передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 років.

Крім того, ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання на підставі укладеного з Міністерством оборони контракту, у зв`язку з чим має невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, підозрюваний, усвідомлюючи свою вину та невідворотність суворого покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років (тяжкий злочин) та наявність невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на близьких родичів потерпілого ОСОБА_7 , свідків військовослужбовців, які були безпосередньо очевидцями події та обізнані про обставини вчиненого кримінального правопорушення та надали слідству викривальні показання, оскільки підозрюваному відоме їхнє місце перебування, зможе впливати на них шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження та може призвести до їхньої відмови від надання ними показань або їх зміни на користь підозрюваного.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень та був засуджений, зокрема:

- 13.05.2017 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, вирок набрав законної сили 26.09.2017;

- 12.05.2021 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, вирок набрав законної сили 12.06.2021.

12.06.2024 підозрюваний ОСОБА_5 був умовно-достроково звільнений від відбування зазначеного покарання, на підставі ст. 81-1 КК України, для проходження військової служби, в силу ст. 89 КК України судимості не зняті та не погашені.

Вказані обставини, на переконання органу досудового розслідування, свідчать про стійку антисоціальну поведінку підозрюваного, його небажання ставати на шлях виправлення та здатність в майбутньому вчинити нове кримінальне правопорушення, що беззаперечно вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, зазначений ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний є військовослужбовцем військової служби за контрактом, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто в подальшому самовільно залишати військову частину з метою ухилення від військової служби, не прибувати до неї вчасно з метою ухилення від проходження військової служби, чим вчинить нове кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Крім того, ініціатор клопотання зазначав, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи викладене, незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично призведе до реалізації ризиків, зазначених в клопотанні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім того, згідно із ч. 6 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, контролю за місцем перебування підозрюваного, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків з метою схилення до надання неправдивих показань у цьому кримінальному проваджені або іншим чином вплинути на них, вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся з даним клопотанням та просив суд продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.09.2025 включно, без визначенням розміру застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому та додані до нього докази. Також прокурор вказав, що на даний час ОСОБА_5 повідомлено зміну підозри та нову підозру та останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України. Ризики, зазначені в клопотанні, є актуальними та продовжують існувати, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, в разі визнання його винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, може переховуватись від слідства та суду. Даний ризик обґрунтовується і тим, що ОСОБА_5 після повідомлення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, самовільно залишив військову частину з метою уникнення кримінально відповідальності. Також підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на потерпілих родичів загиблого, а також на свідків з числа військовослужбовців, які були очевидцями вчинення останнім кримінальних правопорушень, та шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу схилятиме їх до зміни раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності. Крім того, зважаючи, що ОСОБА_5 раніше був неодноразово засудженим та звільнений умовно-достроково на підставі ст.. 81-1 КК України, знову підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, що свідчить по схильність підозрюваного до вчинення кримінально-протиправних дій, а тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, є обґрунтованим. Відтак є всі підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування. При цьому прокурор вважав за можливе не визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, зважаючи на повідомлення ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 на підставі ст.. 63 Конституції України відмовився давати покази суду. При цьому просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вказуючи про необґрунтованість ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або ж визначити заставу у мінімальному розмірі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0010378 від 19.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, 19.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23.07.2025 (справа №699/601/25) скасовано ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 03.07.2025 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.08.2025 включно, та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 90 840 грн., у разі внесення якої на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені п.п. 1-4 ч. 1 ст. 195 КК України.

08.08.2025 керівником Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_12 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 19.09.2025.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів Черкаського апеляційного суду встановила наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

15.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, згідно якої останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України (в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого); та ч. 5 ст. 407 КК України (в нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану).

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Висновок про те, що повідомлена ОСОБА_13 підозра у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, є обґрунтованою та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання, а саме: даними протоколу огляду місця події; показаннями свідка ОСОБА_8 від 11.12.2024; даними висновку судово-медичної експертизи від 26.12.2024; показаннями свідка ОСОБА_9 від 23.05.2025; показаннями свідка ОСОБА_10 від 23.05.2025; показаннями свідка ОСОБА_8 від 04.06.2025; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 04.06.2025; показаннями свідка ОСОБА_11 від 10.06.2025; даними протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 10.06.2025; даними висновку судово-медичної експертизи від 12.06.2025; матеріалами службового розслідування за фактом нез`явлення ОСОБА_5 вчасно на службу; іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлених колегією суддів Черкаського апеляційного дусу при обрані запобіжного заходу.

Зокрема, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оцінюється судом в світлі обставин цього кримінального правопорушення та особистої поведінки обвинуваченого, його сімейного стану, офіційного працевлаштування та засобів до існування, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування є актуальним, зважаючи на тяжкість ймовірного покарання, оскільки останній підозрюється, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років (ч. 2 ст. 121 КК України) та від п`яти до десяти років (ч. 5 ст. 407 КК України). Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, обставини інкримінованих йому в провину дій щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України, свідчать про можливість незаконного перетину державного кордону України підозрюваним та переховування останнього від слідства та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту.

Крім того, на існування вказує те, що після повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та постановлення ухвали слідчим суддею Городищенського районного суду Черкаської області про відмову у застосуванні відносно останнього запобіжного заходу, підозрюваний самовільно залишив військову частину та перебував у розшуку правоохоронних органів.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_5 від слідства та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків з числа військовослужбовців військової частини, в якій ніс службу підозрюваний, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Крім того, на переконання слідчого судді існує ризик впливу підозрюваного на потерпілих із числа родичів загиблого, на яких ОСОБА_5 може чинити тиск з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, оскільки ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме 13.05.2017 був засуджений Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 12.05.2021 - Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.06.2024 умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України згідно ухвали Маневецького районного суду Вінницької області від 03.06.2024, та знову підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, що свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації встановлених ризиків.

Крім того, враховуючи особливості події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке інкриміноване в провину ОСОБА_5 , викладених у повідомлені про підозру, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, направленим проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до ст. 3 Конституції України, визнається найвищою соціальною цінністю, слідчий суддя вважає неможливим застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, порука, застава чи домашній арешт, про який клопотала сторона захисту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави, за яких колегією суддів Черкаського апеляційного суду було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також обставини які при цьому враховувались не змінились, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та лишаються актуальними.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 тяжких кримінальних правопорушень, досудове розслідування щодо яких не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення інкримінованих в провину ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, з урахуванням введення на всій території України воєнного стану, що в цілому свідчить про наявність в даному кримінальному провадженні справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час оцінки виправданості втручання у права і свободи підозрюваного слідчий суддя також враховує доводи прокурора про необхідність додаткового часу для проведення та завершення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, що мають важливе значення для кримінального провадження, а також доводи щодо обставин, які перешкоджали здійснити ці дії раніше та строку, необхідного для їх проведення або завершення.

Статтею 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

08.08.2025 керівником Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_12 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 19.09.2025.

З огляду на зазначене, враховуючи дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінальних правопорушень, суспільну небезпеку інкримінованих органом досудового розслідування злочинів, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, має бути продовжений в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.09.2025 включно.

Щодо альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яку сторона обвинувачення просила не визначити, враховуючи зміну повідомленої підозри ОСОБА_5 та повідомлення останнього про нову підозру, слідчий суддя зазначає, наступне.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п. п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу, який було застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23.07.2025, а не з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Так, ухвалою колегії суддів Черкаського апеляційного суду від 23.07.2025 при вирішення питання щодо застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів дійшла висновку про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому, судом було враховано всі обставини справи, встановлено ризики, які на даний час не змінились.

За таких обставин, слідчий суддя розглядає питання про продовження строку дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Вирішуючи питання щодо розміру застави слідчий суддя враховує, що її розмір спрямований на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з метою виконання покладених на нього обов`язків, недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень чи вчинення дій, спрямованих на перешкоджанню встановленні усіх обставин у кримінальному провадженні, при цьому розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, задля досягнення дієвості кримінального провадження, запобігання існуючим ризикам, недопущення негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що розмір застави, визначений ухвалою колегії суддів Черкаського апеляційного суду від 23.07.2025, відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід залишити попередній - у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на момент обрання запобіжного заходу становив 90 840 грн. 00 коп., з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених п.п. 1-4 ч. 5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0010378 від 19.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України задовільнити частково.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід, обраний ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23.07.2025, у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.09.2025 включно.

Розмір застави, визначений ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23.07.2025, залишити попередній - у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп., у разі внесення якої, звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача - UA0003652; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0010378, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2024.

Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду/слідчого судді,

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.09.2025, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 19 вересня 2025 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору та направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1