Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

1 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи "Київський слідчий ізолятор" та з використанням системи "EasyCon" матеріали кримінального провадження № 0000919 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Жовтневе Кагарлицького району Київської області,

громадянки України, що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимої:

1) вироком Кагарлицького районного суду Київської області

від 05.05.2021 за ч.1 ст.185 КК України на 80 годин громадських робіт;

2) вироком Кагарлицького районного суду Київської області

від 17.01.2022 за ч.2 ст.389 КК України на підставі ст.71 КК України

з урахуванням змін, внесених ухвалою Київського апеляційного суду

від 28.09.2022, до штрафу у розмірі 1 700 гривень

та 80 годин громадських робіт,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.308, ч.2 ст.308 КК України,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 4 квітня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Кагарлицьким районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.308, ч.2 ст.308 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_7 проходила лікування у закладі охорони здоров`я ТОВ "Центр лікування залежності", під час якого за призначенням лікаря з 17 квітня 2022 року по 23 січня 2023 року отримувала для прийому лікарський засіб "Метадон-ЗН", який містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), у кількості від 20 до 40 таблеток за один візит до лікарні для подальшого вживання в домашніх умовах відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, затвердженого наказом МОЗ України № 200 від 27.03.2012. Дізнавшись про відсутність єдиної бази даних (реєстру) пацієнтів, які перебувають на програмі замісної підтримуючої терапії, ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства для подальшого неконтрольованого вживання 3 серпня 2022 року розпочала лікування у закладі охорони здоров`я ТОВ "Клініка імені Гальченка В.В.", 27 вересня 2022 року - в закладі охорони здоров`я КНП ОМР "Обухівська БЛІЛ", з 18 травня 2023 року - в закладі охорони здоров`я ТОВ "Фрідом-Медік", з 26 травня 2023 року - в закладі охорони здоров`я ТОВ "Мед Стрім", приховавши від працівників вказаних закладів охорони здоров`я інформацію про перебування на лікуванні від наркоманії в інших закладах.

Реалізуючи умисел на незаконне заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства, у тому числі повторно, ОСОБА_7 , продовжуючи систематично отримувати в закладі охорони здоров`я ТОВ "Центр лікування залежності" лікарський засіб "Метадон-ЗН", 3, 10, 17 серпня, 27, 29, 30 вересня, 4, 12, 19, 26 жовтня, 4, 14, 24 листопада, 2, 9, 19, 29 грудня 2022 року, 9, 17, 25 січня, 2 лютого, 18, 26 травня 2023 року отримувала у закладах охорони здоров`я ТОВ "Клініка імені Гальченка В.В.", КНП ОМР "Обухівська БЛІЛ", ТОВ "Фрідом-Медік", ТОВ "Мед Стрім" рецепти на спеціальних рецептурних бланках на право одержання в аптечних закладах лікарського засобу "Метадон-ЗН", використовуючи які придбавала в аптеках вказаний лікарський засіб, а також отримувала цей лікарський засіб, який містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон).

Крім того, 8 травня і 1 червня 2023 року ОСОБА_7 , знаходячись біля домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення оперативних закупок незаконно збула (продала) ОСОБА_8 кожного разу за 500 гривень частину блістеру з написом "Метадон-ЗН" з 5 таблетками, які містять наркотичний засіб метадон (фенадон).

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2024 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів по 02.06.2024 включно, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на неї обов`язків, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на неї у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру застави з 80 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 гривень.

На переконання захисника, визначений судом розмір застави є непомірним, не відповідає даним про особу його підзахисної, яка не працює, проживає разом з матір`ю, донькою та онукою, і суд не обґрунтував неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. З огляду на положення ст.177 КПК України, якою визначено мету і підстави запобіжного заходу, зазначає, що вказані у клопотанні прокурора ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження і одне лише посилання на норму закону за практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу (рішення у справі "Бойченко проти Молдови"). Посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення у справі "Мамедова проти Росії").

Безпідставним вважає і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки це можливо, навіть перебуваючи під вартою.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченої вбачається, що вона просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до неї більш м`який запобіжний захід з покладенням обов`язків. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, з посиланням на ч.1 ст.184 КПК України вказує, що клопотання прокурора, серед іншого, повинно містити виклад обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для висновку про наявність ризику переховуватись від суду, а ризик впливати на свідків вважає необґрунтованим.

Водночас, вона має зареєстроване місце проживання, є власником 1/3 будинку, де може проживати разом з матір`ю, донькою та онукою, тобто має міцні соціальні зв`язки. Також підтримує стосунки з чоловіком, який захищає наразі країну, приїжджав у слідчий ізолятор на короткострокові побачення і має намір одружитись з нею.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційні скарги і просив їх задовольнити; доводи обвинуваченої, яка просила зменшити їй розмір застави та в подальшому перерахувати її на рахунок Збройних Сил України; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі "Панченко проти Росії").

Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки санкціями ч.2 ст.307, ч.2 ст.308 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, особу обвинуваченої, яка не працює, систематично вживає наркотичні засоби, є судимою. Взяв до уваги суд і стадію судового провадження, під час якого свідки ще не допитувались.

Ці обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані раніше ризики не зменшилися і виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Також суд визначив ОСОБА_7 розмір застави як альтернативу триманню під вартою, який узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання у особи, щодо якої застосовано заставу, сховатися (справа "Мангурас проти Іспанії").

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченої колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 4 квітня 2024 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартоюзалишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3