Справа № 525/530/25
Провадження № 1-кс/525/22/2025 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2025 селище Велика Багачка
Слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали звернення ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 роду ОСОБА_4 про викрадення та утримання людини юридичними особами приватного права ( так у зверненні),
у с т а н о в и л а:
12.05.2025 в провадження слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшло звернення ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 роду ОСОБА_4 про викрадення та утримання людини юридичними особами приватного права ( так у зверненні). Обгрунтовуючи звернення заявник посилається на те, що 06.05.2025 він рухався на велосипеді у посадці біля гаражів супрунівської промзони в напрямку від ст. Супрунівка недалеко від залізничної колії. Невідомі особи у формі схожій на військову та особи у формі схожій на поліцейську, які пересувалися на синьому мікроавтобусі з номерним знаком НОМЕР_1 почали його безпідставно переслідувати, зупинили та повідомили, що начебто він знаходиться в розшуку. Підвищуючи голос та використовуючи образливу нецензурну мову, здійснюючи психологічний тиск, погрожуючи, заштовхали його до мікроавтобуса проти його волі та відвезли до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , де примусили проходити ВЛК проти його волі. Наразі його утримують проти волі у приміщенні РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_1 , де також відбувається психологічний тиск та залякування. Зазначає, що на момент викрадення він не перебував у розшуку, не скоював кримінальних правопорушень. Заявник з посиланням на ст. 206 КПК України, просить звільнити його негайно від незаконного утримання.
Вивчивши матеріали звернення, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 28 Цивільного кодексу України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.
Документів, які б дозволили суду установити ім`я заявника, у розумінні положень ст. 28 ЦК України, до звернення не додано.
Відповідно до ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених ст. 615 КПК України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
ОСОБА_5 син ОСОБА_3 роду ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області зі зверненням у порядку ст. 206 КПК України, про викрадення та утримання людини юридичними особами приватного права ( так у зверненні), у якому просить звільнити його, оскільки він незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Згідно норм кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції та тримання особи під вартою. Затримання уповноваженими службовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадян та їх утримання на території збірного пункту не є незаконним позбавленням особи свободи в розумінні ст. 206 КПК України.
Із змісту поданої скарги вбачається, що ОСОБА_5 син ОСОБА_3 роду ОСОБА_4 ( так у зверненні) не є особою, яка тримається під вартою, у тому числі й у зв`язку з застосуванням відносно нього запобіжного заходу, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку ст. 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуванням кримінального правопорушення у межах кримінального провадження.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено про проведення загальної мобілізації.
При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Слідчий суддя зазначає, що у разі порушення прав чи інтересів ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 роду ОСОБА_4 ( так у зверненні) службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_2 чи інших військових формувань при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних з мобілізацією, для судового захисту останній вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини у справі «Мельник проти України» зазначив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Таким чином, у даному випадку у слідчого судді відсутня компетенція для вжиття заходів, передбачених ст. 206 КПК України, про які просить заявник у скарзі. Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження за зверненням ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 роду ОСОБА_4 про викрадення та утримання людини юридичними особами приватного права (так у зверненні) у порядку ст. 206 КПК України слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 372 КПК України,
п о с т а н о в и л а:
Відмовити у відкритті провадження за зверненням ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 роду ОСОБА_4 про викрадення та утримання людини юридичними особами приватного права (так у зверненні).
Ухвалу може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя ОСОБА_1