ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1073/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , поданого в порядку пункту 14 частини 1 статті 537 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , поданого в порядку пункту 14 частини 1 статті 537 КПК України.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з ухвалою суду, подали апеляційні скарги.

Захисник засудженого просить ухвалу суду скасувати, клопотання засудженого, подане в порядку пункту 14 частини 1 статті 537 КПК України, задовольнити.

Захисник зазначає, що позбавлення засудженого волі у період з 13.12.2016 є незаконним, оскільки такий вид кримінального покарання не відповідає чинним міжнародним договорам. На цей час засуджений вже відбув 23 роки позбавлення волі. Судом першої інстанції не було взято до уваги рішення ЄСПЛ у справі «Сьомак проти України» та Рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021.

Засуджений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив всі докази по справі. В ухвалі суду немає жодного висновку щодо питань, порушених засудженим перед судом. Крім того, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать Рішенню КСУ від 16.09.2021. Посилається на встановлене ЄСПЛ порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про те, що призначений йому вид покарання не відповідає міжнародним договорам.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга засудженого задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 перебуває в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», де відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року яким його було засуджено за пунктами 1, 2, 4, 6, 9 частини 2

статті 115, частини 4 статті 187, частини 2 статті 194 КК України до довічного позбавлення волі. 14 жовтня 2003 року Верховним Судом України вирок був залишений без змін. Початок строку покарання ОСОБА_7 рахується з 13.12.2001 року. Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням в порядку статті 537 КПК України, в якому наполягав на його звільненні, посилаючись на рішення ЄСПЛ та Конституційного Суду України. Суд першої інстанції не встановив підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 посилаючись на те, що на час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 в національному законодавстві України відсутній механізм звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, окрім як помилування, та наявності серйозного захворювання, несумісного з триманням під вартою. Судом зазначено, що чинним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого. Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, поза увагою якого залишено чинні норми КК України, що призвело до однобічного розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 , без з`ясування всіх обставин та підстав, за якими засуджений звернувся до суду першої інстанції.

Колегія суддів враховує, що Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тій частині, яка унеможливлює застосування цих норм КК України до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі та зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» від 18 жовтня 2022 року № 2690-IX Верховна Рада України внесла відповідні зміни до статей 81, 82 КК України, якими передбачено заміна невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання та можливість в такому разі умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 5 статті 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідні зміни також внесені до статті 537 КПК України, відповідно до якої під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання : про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Однак, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції взагалі не врахував положення статті 82 КК України, не надав їм оцінку в контексті поданого засудженим клопотання, а обмежився лише посиланням на те, що механізм звільнення від покарання для засуджених до довічного позбавлення волі передбачає можливість застосування помилування або звільнення у зв`язку із наявністю серйозного захворювання, несумісного із триманням під вартою, що на переконання колегії суддів є істотним порушенням, яке перешкодило суду ухвалити обгрунтоване судове рішення. Враховуючи, що судом першої інстанції не були враховані зміни, внесені до КК України та КПК України після Рішення Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року, які визначили можливість зміни довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та у оскаржуваній ухвалі не відображено будь-яких мотивів з цього питання, не зазначено позиції засудженого щодо цього з огляду на вищенаведені зміни до КК України, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції. Враховуючи, що клопотання, подане засудженим ОСОБА_7 до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вирішує по суті, у зв`язку із встановленими обставинами, апеляційна скарга захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з призначенням нового розгляду поданого ним клопотання судом першої інстанції.

Керуючись статтями 405, 407, 412 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: