Справа №587/2196/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/320/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 587/2196/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 26.04.2024 про відмову в задоволенні подання начальника Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про скасування звільнення від відбування покарання,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою скасувати звільнення від відбування покарання з іспитовим строком ОСОБА_8 та направити її для відбування призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 09.06.2023 покарання, оскільки висновки суду про те, що характер, обставини та наслідки вчинення ОСОБА_8 адміністративних правопорушень не можуть ствердно і однозначно свідчити про стійке небажання засудженої стати на шлях виправлення є безпідставними, так як під час іспитового строку засуджена неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення умисних адміністративних правопорушень, органом пробації письмово попереджалась про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання, однак висновків не зробила, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.

21.02.2024 до Сумського районного суду Сумської області надійшло подання начальника Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком засудженій ОСОБА_8 і направлення її для відбування призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 09.06.2023 покарання, яке обґрунтовано тим, що засуджена під час іспитового строку неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення умисних адміністративних правопорушень, на письмові попередження органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання не реагувала, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 26.04.2024 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що наявність лише фактів вчинення правопорушень у даному конкретному випадку не є достатньою підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням, оскільки характер, обставини та наслідки їх вчинення не можуть ствердно та однозначно свідчити про стійке небажання засудженої стати на шлях виправлення.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, від захисника ОСОБА_11 надійшла заява про розгляд даного провадження без його участі та участі обвинуваченої ОСОБА_8 , будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_8 не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно ч. 1 ст. 75 КПК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років, а згідно ст. 78 КПК після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. 71, 72 цього Кодексу.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, ЗУ «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

За приписами ч. 4 ст. 166 КВК письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Крім того, згідно п. 5.4 «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань» (далі Інструкція), затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань № 270/1560 від 19.12.2003 (зі змінами), якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження, про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 09.06.2023 ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, і їй призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначений вирок суду 17.07.2023 набрав законної сили і до Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області надійшло розпорядження про виконання судового рішення.

26.07.2023 ОСОБА_8 була ознайомлена з порядком та умовами поведінки осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію і згідно постанови провідного інспектора Сумського районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» Сумської області її було зобов`язано з`являтися на реєстрацію, однак згідно листка реєстрації засуджена не з`явилася до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації 07.09.2023.

Разом з тим, відповідно письмового пояснення ОСОБА_8 , наданого органу пробації 21.09.2023 вона не з`явилась на відмітку у зв`язку з тим що хворіла, довідку надати не може так як до лікаря не зверталась.

Згідно постанов про притягнення до адміністративної відповідальності ГАБІ № 612610, № 614502, № 616758, № 616759, № 2860254 ОСОБА_8 була неодноразово притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178, ч. 2 ст. 178, ст. 176 і 183 КУпАП.

Здійснивши розгляд вказаного вище клопотання і відмовивши у його задоволені, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 приходить до висновку, що наявність лише фактів вчинення правопорушень у даному конкретному випадку не є достатньою підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням, оскільки характер, обставини та наслідки їх вчинення не можуть ствердно та однозначно свідчити про стійке небажання засудженої стати на шлях виправлення. При цьому судом було враховано і той факт, що засуджена ОСОБА_8 виконувала належним чином покладені на неї вироком суду обов`язки, і будь-яких претензій з боку органу пробації, окрім вчинених вказаних правопорушень немає.

Крім того, необхідно зауважити, що реально виконати вирок Сумського районного суду Сумської області від 09.06.2023, скасувавши ст. 75 КК і направивши ОСОБА_8 для відбування призначеного їй покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді 2-х років позбавлення волі не є можливим, оскільки кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, яким визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч. 2, 3 ст. 4 КК). При цьому закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а згідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі прокурора обставини не є тими обставинами, які тягнуть за собою направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного їй покарання і скасування звільнення від покарання з випробуванням, так як не установлено умислу засудженої на ухилення від відбування покарання і небажання останньої стати на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для застосування ч. 2 ст. 78 КК.

Оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК,

постановила:

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 26.04.2024 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4