УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи

05 травня 2025 рокуСправа № 495/11060/24
Номер провадження 1-кп/495/18/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання потерпілого ОСОБА_5 про призначення експертизи у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 20 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 20 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 345 КК України.

На адресу суду 08.04.2025 від потерпілого ОСОБА_5 надійшло клопотання про проведення стаціонарно судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що прокурор Білгород-Дністровськоі окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , який призначений на посаду відповідно до наказу керівника Одеської обласної прокуратури та який згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», відноситься до працівників правоохоронного органу та виконує свої службові обов?язки відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 10.09.2024 у відповідності до розкладу судових засідань з розгляду кримінальних проваджень у Білгород- Дністровському міськрайонному суді Одеської області, котрий розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Військової Слави, 27, приблизно о 14 год. 32 хв. відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», приймав участь як прокурор Білгород- Дністровської окружної прокуратури Одеської області з підтримання публічного обвинувачення в суді під час розгляду судової справи N? 495/12640/23 від 10.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, по матеріалам кримінального провадження N? 0000988 від 28.08.2023, де на початку судового засідання, головуючим у справі суддею ОСОБА_7 оголошено склад суду, в тому числі встановлена особа прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Під час вищезазначеного судового засідання прокурором ОСОБА_5 , було заявлено клопотання з приводу продовження строку запобіжного заходу для обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, яке судом було розглянуто та задоволено. Далі 10.09.2024 приблизно о 16 год. 20 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 будучи невдоволеним результатом судового розгляду та процесуальною позицією прокурора ОСОБА_5 , вирішив застосувати словесно погрози вбивством стосовно працівника правоохоронного органу, прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у зв язку Із виконанням ним своїх службових обов?язків, та в нього виник умисел на вчинення вказаного злочину.

Після цього, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на погрози застосування насильства стосовно прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні судової зали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, умисно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою порушення нормальної діяльності правоохоронних органів та їх авторитету, 3 метою впливу на психологічне здоров?я прокурора ОСОБА_5 , який згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», відноситься до працівників правоохоронного органу, висловлювався на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою, з погрозами вбивства останнього, тобто наміром позбавити життя, шляхом розчленування тіла прокурора на шматки, які прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 сприйняв як реальні, та мав підстави побоюватись здійснення цих погроз.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та у відповідних випадках необхідне вирішення питання про наявність у обвинуваченого психічного захворювання (чи затримки психічного розвитку) та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними необхідні спеціальні знання, просить суд призначити стаціонарну судово-психіатричну експертизу, до проведення якої залучити спеціалістів Дніпровської філії судово-психіатричної експертизи, ДУ «Інститут психології, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84.

На вирішення експерта поставити такі питання:

чи страждає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-якими психічними хворобами, якщо так, то чи міг він віддавати звіт в своїх діях чи керувати ними при скоєнні інкримінованому йому злочину?

чи не знаходився, чи не страждав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент скоєння злочину в тимчасовому хворобливому стані та чи міг він віддавати собі звіт у своїх діях чи керувати ними?

чи не являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , душевно хворим та чи не потребує він примусових заходів медичного характеру?

Для вирішення вищевказаних питань направити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Дніпровської філії судово-психіатричної експертизи, ДУ «Інститут психології, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 клопотання про призначення експертизи підтримали повністю, просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 посилався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення даного клопотання, вказавши, що в межах іншого кримінального провадження така експертиза вже проводилась.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадженні в розрізі вирішення даного питання, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другоюстатті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

За змістом ч. 1 ст. 242, п. 1 ч. 1 ст.244 КПК України експертиза проводиться, якщо для з`ясування обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

У ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено перелік обставин, для встановлення яких проведення експертизи є обов`язковим. Водночас, призначення саціонарної судово-психіатричної експертизи повинно містити відомості, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Частинами 1, 2 п. 2 ст. 332 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу. Після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжується, крім випадків, якщо таке продовження неможливе до отримання висновку експерта.

Згідно ч. 2 ст. 509 КПК України у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом стаття 7 Закону України «Про судову експертизу».

Організаційні засади проведення судово-психіатричної експертизи визначені Порядком проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 року № 865.

Відповідно до п. 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи предметом СПЕ є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Строк проведення стаціонарної СПЕ становить до двох місяців, якщо коротший строк не встановлено ухвалою слідчого судді або суду п. 22 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності.

Європейським судом з прав людини в своїй усталеній практиці зазначено, що особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення ЄСПЛ «Вінтерверп проти Нідерландів»).

Доводи, якими потерпілий обґрунтовує необхідність призначення експертизи не вказують на наявність обставин, передбачених у ч. 2 ст.332, ч. 2 ст.242 КПК України, які б зобов`язували суд призначити експертизу.

Потерпілий, як на підставу призначення у справі саціонарної судово-психіатричної експертизи посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та у відповідних випадках необхідне вирішення питання про наявність у обвинуваченого психічного захворювання (чи затримки психічного розвитку) та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними необхідні спеціальні знання.

Обґрунтованість клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи має бути об`єктивними та аргументованими, з огляду на обставини конкретного кримінального провадження. Твердження потерпілої сторони щодо того що обвинувачений ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та у відповідних випадках необхідне вирішення питання про наявність у обвинуваченого психічного захворювання (чи затримки психічного розвитку) та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними необхідні спеціальні знання, мають спиратися на об`єктивні дані безсумнівного сприйняття таких фактів. Об`єктивних даних про такі факти суду потерпілою стороною не надано. Отже, доводи потерпілої сторони є безпідставними.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілого про призначення у справі стаціонарно судово-психіатричної експертизи не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.242,332,370, 371,372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні потерпілого ОСОБА_5 про призначення експертизи у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 20 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 345 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8