В И Р О К

Іменем України

№ 610/306/25 № 1-кп/610/94/2025
м. Балаклія30 квітня 2025 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 (відеоконференція),

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Ладижин Вінницької області; зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України; з вищою освітою; начальника групи бухгалтерського обліку та звітності фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , сержанта, учасника бойових дій; розлученого, має на триманні двох неповнолітніх дітей; рнокпп НОМЕР_2 ; раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

21 серпня 2024 року, приблизно о 14.15 годині, за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Волохів Яр, автодорога М03 «Київ-Харків-Довжанський», ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «SKODA Super B» номерний знак НОМЕР_3 , рухався в напрямку м. Довжанськ, в порушення вимог п. 12.3., 12.4., 12.9. Правил дорожнього руху, а саме:

п. 12.3. - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,

п. 12.4. - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.,

п. 12.9. водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил,

перевищив дозволену у населеному пункті швидкість руху, проявив неуважність, не встежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну при виникнення небезпеки для його руху у вигляді автомобіля «Chevrolete Aveo» номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , який виїздив з другорядної дороги, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив зіткнення з ним.

Внаслідок цього водію автомобіля «Chevrolete Aveo» ОСОБА_6 були спричинені: закритий перелом 2-5-го ребер правої половини грудної клітки та закриті переломи 2-6 ребер лівої половини грудної клітки; закритий уламковий перелом лівої ключиці зі зміщенням та підвивихом у ключично-акроміальному суглобі, які як в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, гостра тяжка закрита черепно-мозкова травма, у формі забою головного мозку тяжкого ступеню, що привело до розвитку інтравентрикулярного крововиливу (бічні та ІІІ шлуночки мозку), яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Пасажиру автомобіля «Chevrolete Aveo» ОСОБА_7 були спричинені: гостра закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, забійні рани лобної ділянки; відкритий багатоуламковий перелом в-с/3 обох кісток правої гомілки зі зміщенням, відкритий перелом с-н/3 лівої в/гомілкової кістки зі зміщенням, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Пасажиру автомобіля «Chevrolete Aveo» ОСОБА_8 були спричинені: закритий перелом с/3 лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритий перелом н/3 правої малогомілкової кістки, які як в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Пасажиру автомобіля «Chevrolete Aveo» ОСОБА_9 були спричинені: закритий уламковий перелом с/в/3 променевої та ліктьової кісток зі зміщенням під кутом правого передпліччя, закритий перелом 5 ребра лівої половини грудної клітки, що ускладнився у своїй течії розвитком травматичного лівобічного пневмотораксу, які як в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачений винуватим себе визнав повністю і підтвердив факт його вчинення при обставинах, викладених у даному вироку.

Під час допиту в суді обвинувачений пояснив, що керуючи автомобілем «SKODA Super B» рухався з м. Харкова в м. Ізюм. У с. Воложів Яр на підйомі пришвидшився, коли праворуч з другорядної дороги виїхав автомобіль «Chevrolete Aveo», з яким зіткнувся. В результаті постраждали водій та пасажири того автомобіля.

Потерпілі просили судовий розгляд провести за їхньої відсутності, надали згоду на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, клопотання задоволено (а.с. 36-40).

Виконавши вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за:

ч. 2 ст. 286 КК України як

порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений: раніше не судимий; за місцем проходження військової служби характеризується виключно позитивно, учасник бойових дій, військову службу проходить з початку 2023 року; не перебуває на обліках у нарколога, психіатра, органі з питань пробації; розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2015 та 2019 р.н.

Згідно досудової доповіді органу пробації ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та окремих осіб оцінюються як середній та низький відповідно, можливе виправлення без ізоляції від суспільства.

Проте оцінюючи досудову доповідь суд визнає її частково необ'єктивною в частині оцінки ризиків, які вважає мінімальними, незначними, з огляду на виключно позитивну особу обвинуваченого, його репутацію та біографію, обставини, які враховуються при призначенні покарання.

Під час досудового розслідування і в суді обвинувачений винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, що свідчить про надання допомоги у встановленні обставин справи, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається обставинами, що пом`якшують покарання.

Відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом 'якшують та обтяжують покарання.

Тобто суд, мотивуючи вид та розмір призначеного ним покарання (основного та додаткового), повинен врахувати всі обставини, які мають значення для його призначення.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Разом з тим, з огляду на дискреційні повноваження, суд також вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

За правилами ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Інститут умовного звільнення не є імперативним і прийняття відповідного рішення належить до дискреційних повноважень суду, який їх реалізує у кожному конкретному випадку, беручи до уваги встановлені у справі факти, які свідчать про суспільну небезпечність діяння та характеризують засуджену особу.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов'язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуальновольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Визначаючи вид та розмір покарання суд також виходить з того, що обвинувачений хоча і вчинив тяжкий злочин, проте він є необережним, до кримінальної відповідальності притягується вперше, з 2023 року проходить військову службу, де характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, утримує двох неповнолітніх дітей, є виключно позитивною особою, має позитивні репутацію та біографію, існує мінімальний ризик вчинення повторного кримінального правопорушення і небезпеки для суспільства та окремих осіб, враховує конструктивну процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування і в суді, сприяння кримінальному провадженню, його визнавальні показання також покладені в основу обвинувачення.

Потерпілі не наполягали на суворому покаранні, цивільні позови про відшкодування майнової та моральної шкоди не заявляли.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання його необхідно призначити у дещо перевищуючому мінімальний розмірі санкції, при застосуванні ст. 75, 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням, також на дещо перевищуючий мінімальний термін, і покладанням обов`язків. Без позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами, яке йому необхідно як військовослужбовцю, для виконання службових та бойових завдань, без огляду на теперішню посаду, яка може змінитися, оскільки військова необхідність не завжди є передбачуваною, особливо у зоні ведення бойових дій та прифронтовій території, оскільки висока мобільність також зберігає життя в умовах сучасної війни. Вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням не несе для обвинуваченого позитивних наслідків у майбутньому, оскільки він буде особою, яка матиме судимість із певними юридичними наслідками, при цьому відповідно до вимог ст. 76 КК протягом двох років має виконувати покладені на нього обов`язки, тобто перебувати під тягарем кримінальної відповідальності за їх невиконання.

Згідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, стягнути з обвинуваченого на користь держави (а.с. 135, 136).

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 369-378 КПК України,

у х в а л и в:

1)ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

2)На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

3)У відповідності до ст. 76 КК України зобов 'язати ОСОБА_5 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

4)Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 30.04.2025.

5)Після набрання вироком законної сили речові докази: автомобілі «SKODA Super B» номерний знак НОМЕР_3 та «Chevrolete Aveo» номерний знак НОМЕР_4 - повернути власникам або законним володільцям, скасувавши накладений на них арешт за ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 23 серпня 2024 року; карту пам`яті зберігати в матеріалах кримінального провадження (досудового розслідування).

6)Процесуальні витрати у загальній сумі 27277,2 гривень за проведення судових експертиз - стягнути на користь держави з ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право подати клопотання про помилування, ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1