Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження№ 1-кп/733/120/25
Єдиний унікальний №733/1130/25
Вирок

Іменем України

07 липня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ічня по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000037 від 19.05.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, офіційно не працюючого , РНОКПП НОМЕР_1 , не одруженого, утриманців немає, не є інвалідом, раніше судимого Ічнянським районним судом 16.08.2024 року за ч.1 ст.309 , ч.1 ст.263 КК України до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76 з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців, у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.246 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра , атмосферне повітря, водні та інші ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядуванняв межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно- гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (ч. 2 ст. 1 Лісового кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

Пунктом 1 ст. 67 Лісового кодексу України передбачено, що заготівля деревини

шляхом вирубки вважається спеціальним використанням лісових ресурсів, а спеціальне використання лісових ресурсів згідно зі ст. 69 Лісового кодексу проводиться тільки за наявності спеціального дозволу (лісорубний квиток або лісовий квиток).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , в березні 2021 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в урочищі «Віжень», виділ 12 квартал 6, на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:1126 з цільовим призначенням для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, що знаходиться за межами населеного пункту м. Ічня, в адміністративних межах Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою бензопили невстановленої марки та моделі, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня, з метою подальшого заволодіння деревиною, вчинив незаконну порубку 3 ростучих дерев породи «дуб» з діаметрами пеньків в шийці кореня 40 см, 36 см, 42 см.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконній порубці 3 ростучих дерев породи «дуб», ОСОБА_3 спричинив збитки навколишньому природному середовищу та державі в особі Ічнянської міської ради, згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев в розмірі 27575 гривень 47 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати. Завдану шкоду відшкодував частково , на 6000, 00 грн. Цивільний позов визнає.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується , яка знайшла своє підтвердження та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

Обираючи вид та міру покарання, суд, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, згідно наявних даних на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання: щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, те що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст.246 КК України ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16.08.2024 року, суд вважає, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим

нових кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України .

Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Крім того відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17), у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16.08.2024 року, ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Вказаний вирок набрав законної сили 17.09.2024 року.

У даній справі кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_3 скоїв восени 2022 року та червні 2023, тобто до постановлення вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16.08.2024 року. Таким чином вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16.08.2024 року за яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України строком 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України необхідно виконувати самостійно.

Щодо вирішення питання цивільного позову прокурора Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Ічнянської міської ради, до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.

Згідно з частиною 2 статті 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, оскільки протиправними діями обвинуваченого була завдана матеріальна шкода, яка обвинуваченим добровільно відшкодована лише частково, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_3 шкоди, завданої навколишньому середовищу незаконною порубкою дерев, в сумі 21575,47 грн.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань від учасників процесу щодо обрання запобіжного заходу не надходило, тому суд не вбачає підстав для його обрання.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, призначивши йому покарання у виді 2 років пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16.08.2024 року за яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України строком 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Ічнянської міської ради Чернігівської області (7) шкоду завдану навколишньому середовищу, у розмірі 21575 (двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять ) грн.47 коп., які перерахувати за наступними реквізитами: ГУК у Черніг.обл м.Ічня/24062100; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат) код отримувача 37972475, р/р UA025669.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1