Провадження № 1-кп/201/554/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0000509 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

27.08.2024 приблизно о 19:00 годині в дворі будинку 40А по бульвару Слави м. Дніпро між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин в ході якого ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, наніс кулаком своєї лівої руки один удар в область правої сторони обличчя потерпілого ОСОБА_6 від чого потерпілий впав назад на спину, та контактуючи з поверхнею вдарився лівим передпліччям об сходи, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у виді синця виличної ділянки справа та садна лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вказаними діями ОСОБА_9 , вчинив кримінальний проступок відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що в день події він повертався додому на своєму автомобілі і в звичайному режимі, не тороплячись, під`їхав до вільного паркомісця в дворі будинку. На паркомісці стояла дружина потерпілого без дітей, яка подивилась на обвинуваченого і відійшла. Обвинувачений запаркувався, вийшов з автомобіля і в цей момент до нього підбіг агресивно налаштований потерпілий, який звинуватив обвинуваченого у тому, що той ледь не збив його дитину. Обвинувачений заперечив та вказав, що дорога не місце для прогулянок дітей. Потерпілий почав кричати, погрожувати і підійшов дуже близько. Обвинувачений відійшов, взяв балонний ключ з багажника автомобіля і зробив крок у бік потерпілого, від чого той відступив, а обвинувачений повернувся і поклав ключ назад в багажник. Після чого обвинувачений повернувся щоб зачинити двері, потерпілий знову почав сварку, викрикуючи погрози і наблизившись в притул до обвинуваченого. Останній не стерпів і дав ляпаса потерпілому долонею правою руки в ліву частину обличчя від чого потерпілий сів на сходинку, а його дружина вийшла з-за автомобіля і повідомила, що все знімає на телефон. Далі потерпілий відкрив рюкзак, показав газовий балон, кричав, телефонував комусь та казав що його побили і погрожував побиттям обвинуваченому. В цей час син обвинуваченого забрав його, посадив в автомобіль і вони від`їхали щоб уникнути конфлікту. Обвинувачений повернувся до автомобіля через сім хвилин і виявив, що всі колеса автомобіля порізані.

Також додав, що потерпілий відомий своїм поганим характером, він весь час свариться, с=чіпляється до людей і обвинуваченому відомо про таких щонайменше п`ять випадків. Вважає, що потерпілий спровокував його на удар долонею правої руки, однак тілесних ушкоджень які виявлені у потерпілого обвинувачений не наносив і де їх отримав потерпілий не відомо, тим паче, що з моменту події до моменту фіксації тілесних ушкоджень пройшло три дні.

Незважаючи на не визнання свої вини обвинуваченим, вина ОСОБА_3 у вчинені кримінального проступку доведена та підтверджена в судовому засіданні наступними доказами.

Протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.08.2024 року, яка була прийнята від ОСОБА_6 зі змісту якої останній повідомляє, що 27.08.2024 року приблизно о 19:00 годині невстановлена особа за адресою: м. Дніпро, біля будинку на б-р Слави 36, завдала йому тілесні ушкодження ударом правою рукою в щелепу та ключем в ліве плече. (т.1 а.с.11-13)

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в день події він разом з дружиною та дитиною перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де спускались з пандуса, коли на великій швидкості під`їхав автомобіль за кермом якого перебував обвинувачений, який не пригальмувавши перед паркомісцем, швидко заїхав, ледве не наїхавши на дитину та дружину потерпілого. Коли обвинувачений вийшов з авто, потерпілий коректно зробив йому зауваження, на що обвинувачений почав лаятись, поводився агресивно, та чіплятися. Потім він підійшов до багажника свого автомобіля, звідки дістав металевий предмет схожий на «трубу» і почав ним погрожувати в ході якого наніс удар лівою рукою в правий бік обличчя потерпілого, від чого той впав на спину та забив передпліччя.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2024 року, за участю ОСОБА_6 , який впізнав під №3 чоловіка який 27.08.2024 року приблизно о 19:00 годині, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, б-р Слави, біля буд.42-А спричинив тілесні ушкодження, яким згідно довідки є ОСОБА_3 (т.1 а.с.27-28).

Протокол проведення слідчого експерименту від 02.09.2024 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого останній вказав, що, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , невідомий чоловік під час словесного конфлікту підійшов до свого автомобіля з багажного відділення якого дістав металевий предмет «Г» подібної форми, тримаючи у правій руці здійснив один замах, після чого своєю лівою рукою зажатою в кулак, наніс один удар в правий бік обличчя потерпілого від чого потерпілий ОСОБА_6 впав назад та від падіння на лівому передпліччі з`явився синець. Після вказаної дії нападник один раз замахнувся металевим предметом, однак удару не завдав.(т.1 а.с.22-26)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є дружиною потерпілого і в день події разом з чоловіком прогулювались поблизу магазинів за адресою: бульвар Слави, 40 в м. Дніпро. У цьому місці є пандус і сходи, якими вони спускалися з дитиною. Під час спуску до пандуса на великій швидкості під`їхав автомобіль білого кольору, за кермом якого перебував обвинувачений. Він різко заїхав на парковку, не пригальмувавши перед паркомісцем від чого свідок ледве встигла відскочити й схопити дитину, щоби уникнути наїзду. Обвинувачений вийшов з авто, а потерпілий зробив йому зауваження через небезпечний маневр. Після чого між ними почався словесний конфлікт, обвинувачений почав лаятись, поводився агресивно, чіплявся до потерпілого. Через деякий час обвинувачений з багажника свого автомобіля дістав металевий предмет і почав ним погрожувати в ході чого вдарив потерпілого лівою рукою в обличчя, від чого той впав на спину. Свідок викликала поліцію, а обвинувачений разом із своїм сином сіли у автомобіль останнього і поїхали з місця події.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2024 року, за участю свідка ОСОБА_10 , яка впізнала під №2 чоловіка, який 27.08.2024 року приблизно о 19:00 годині за адресою: м.Дніпро, б-р Слави, біля буд.42-А спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , яким виявився ОСОБА_3 (т.1 а.с.38-39)

Протокол проведення слідчого експерименту від 02.09.2024 року, за участю свідка ОСОБА_10 в ході якого ОСОБА_10 вказала, що перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , невідомий чоловік під час словесного конфлікту з ОСОБА_11 підійшов до свого автомобіля з багажного відділення якого дістав металевий предмет «Г» подібної форми, тримаючи у правій руці здійснив один замах, після чого своєю лівою рукою зажатою в кулак, наніс один удар в область правої сторони обличчя потерпілого від чого потерпілий ОСОБА_6 впав назад, на руки вдарившись передпліччям. Після вказаної дії нападник один раз замахнувся металевим предметом, однак удару не завдав.(т.1 а.с.33-37)

Висновок спеціаліста судово-медичного експерта №2690 проведеного на підставі заяви ОСОБА_6 від 30.08.2024 року, згідно якого, ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді синця виличної ділянки справа, садна лівого передпліччя, що спричинені від не менш двох травматичних впливів тупого твердого предмету, в термін, на який вказує обстежений, тобто 27.08.2024 року, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. (т.1 а.с.15-16)

Висновок експерта №2961е від 26.09.2024, згідно якого, встановлено, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені синець виличної ділянки справа, садно лівого передпліччя, що спричинені від не менш двох травматичних впливів тупого твердого предмету, в термін, на який вказує обстежений, тобто 27.08.2024 року, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Також, експертом встановлено що синець у виличній ділянці справа не міг виникнути внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту. Садно лівого передпліччя могло виникнути й внаслідок падіння з висоти власного зросту, після надання тілу прискорення, та ударі об тверде покриття задньою поверхнею лівого передпліччя.

Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколах про проведення слідчого експерименту, проведеного 02.09.2024 року за участю самого потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 (т.1 а.с.44-46)

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2024 року, за участю свідка ОСОБА_12 , який впізнав під №2 чоловіка який 27.08.2024 року приблизно о 19:00 годині, перебуваючи за адресою: м.Дніпро, б-р Слави, біля буд.42-А спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 . На фотознімку №2 зображений ОСОБА_3 (т.1 а.с.50-51)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він являється сином обвинуваченого. Він бачив як обвинувачений заїжджав у двір, так як їхав за ним на іншому автомобілі. Обвинувачений припаркувався на вільному місці, а свідок проїхав трохи далі. У цей момент свідкові зателефонували і під час телефонної розмови він почув, що між обвинуваченим і якимось чоловіком виник словесний конфлікт. Закінчивши розмову, свідок вийшов з авто і підійшов до них. Розмова між обвинуваченим і потерпілим відбувалася на підвищених тонах. Потерпілий, висловлював претензії щодо того, що обвинувачений нібито швидко їздить у дворі, а обвинувачений на це ніяк не реагував. Тоді потерпілий почав йому словесно погрожувати. Свідок вирішив покласти телефон у машину, оскільки припускав, що доведеться втрутитись у конфлікт, а коли повернувся, то побачив, що обвинувачений кладе щось у машину, а потерпілий сидить на сходах, спираючись на руку. Свідок не помітив у нього жодних тілесних ушкоджень. Після цього потерпілий дістав з рюкзака газовий балончик та конфлікт продовжився, але свідок забрав обвинуваченого. У цей момент потерпілий підійшов до нашого авто та продовжував висловлювати словесні погрози, а свідок з обвинуваченим поїхали з місця події щоб уникнути конфлікту.

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Цих доказів достатньо для висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 .

Так, факт нанесення потерпілому удару лівим кулаком в праву частину обличчя підтверджується показаннями потерпілого і його дружини, які хоча є родичами та можуть обмовляти на користь один одного, однак їх показання є послідовними і не спростовуються будь-якими іншими доказами. Більш того, факт отримання потерпілим синця у виличній частині та садна на руці підтверджується висновком експерта, який підтвердив, що давніть тілесних ушкоджень відповідає даті події.

При цьому син обвинуваченого самої події не бачив і не зміг ані спростувати, ані підтвердити показання обвинуваченого.

Враховуючи викладене та оцінюючі досліджені докази, суд вважає, що показань потерпілого, його дружини в сукупності з висновком експерта достатньо для висновку про те, що вина ОСОБА_3 , у інкримінованому йому кримінальному проступку знайшла своє підтвердження поза розумним сумнівом і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому доводи обвинуваченого щодо іншого механізму нанесення тілесних ушкоджень не підтверджуються жодним доказом, а тому не приймаються судом до уваги.

В той же час доводи обвинуваченого про те, що конфлікт розпочав саме потерпілий і про те, що потерпілий поводився агресивно, погрожував розправою, тощо, суд вважає правдивими, так як вони підтверджуються показаннями сина обвинуваченого, опосередковано показаннями дружини потерпілого, яка повідомила про словесний конфлікт на підвищених тонах. Більш того вона знімала подію на телефон про що повідомила і обвинуваченому на місці події і в судовому засіданні, однак ані потерпілий ані його дружина не надали запис події, що суд розцінює як намагання приховати реальні події, які розвивались в дворі будинку, а тому вважає правдивими показання обвинуваченого і його сина про агресивну поведінку потерпілого. .

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, в тому числі і причини з яких обвинувачений його вчинив до яких входить і поведінка потерпілого. характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винного, який вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначення покарання у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого та призведе до стримуючого ефекту для обвинуваченого в подальшому .

Підстав для застосування до ОСОБА_3 , положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд вважає, що останній підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що оскільки в ході судового розгляду встановлено, що витрати для проведення медичної експертизи Бюро СМЕ ОКЗ складають 511,13 грн., що підтверджується квитанцією, то саме цей розмір шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого на підставі ст. 1166 ЦК України.

Стосовно позовної вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що потерпілий має право на таке відшкодування.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, причини внаслідок яких потерпілий отримав тілесні ушкодження до яких відноситься і його поведінка, а також матеріальний стан обвинуваченого. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілому протиправними діями обвинуваченого в 1 000 гривень.

Стосовно задоволення цивільного позову, в частині відшкодування витрат, понесених ОСОБА_6 , на правничу допомогу, суд вважає, що цей розмір шкоди підлягає частковому стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, виходячи з наступного.

Верховний Суд вказав, що за висновком, викладеним у п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 р. у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Визначаючи розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в частині відшкодування витрат, понесених на прачничу допомогу, суд виходить із незначної складності справи, незначної складності позову, того, що адвокат не приймала участь в судових засіданнях, а лише обмежилась складанням позову і консультацією, а тому суд оцінює в 5000 гривень витрати на правову допомогу які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімальних доходів громадян, що складає 850 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задвольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 511,13 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень та в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 5000 гривень, а всього 6 511,13 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1