печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/60906/24-к від 30.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000659 від 21.03.2024,-

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2025 року до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/60906/24-к від 30.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000659 від 21.03.2024.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що в провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування № 0000659 від 21.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000659 від 21.03.2024, здійснюється групою прокурорів Печерської окружної прокуратури міста Києва.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва звертався до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти в кількості 1030 купюр, номіналом по 100 доларів США на суму 103 000 (сто три тисячі) доларів США, планшетний пристрій «iPad», графітового кольору, з серійним номером: H2H40R5VFH.

Зазначене вище клопотання про накладення арешту на майно мотивоване лише тим, що досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000659 від 21.03.2024 встановлено, що ОСОБА_5 переслідуючи мету отримання прибутку за рахунок незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP , у невстановленому місці, у невстановлений час незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP та розпочав її незаконно зберігати за місцем проживання, за адресою АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту.

Крім того, в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено коло осіб, які причетні до вищевказаного кримінального правопорушення, а саме розповсюдження наркотичних речовин на території міста Києва, серед яких вказаний і ОСОБА_4 .

Так, 27.11.2024, слідчим СВ Печерського УП ГУНП в місті Києві, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, проведено обшук за адресою місця проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти в кількості 1030 купюр, номіналом по 100 доларів США на суму 103 000 (сто три тисячі) доларів США, планшетний пристрій «iPad», графітового кольору, з серійним номером: H2H40R5VFH та мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max».

Виходячи з тексту клопотання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно та матеріалів доданих до нього, це єдина згадка в цьому кримінальному провадженні про ОСОБА_4 без жодного аргументу та належного й допустимого доказу причетності ОСОБА_4 , до вчинення кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

В якості правової підстави щодо подання зазначеного вище клопотання про арешт майна, прокурор послався на положення ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Інших аргументів щодо підстав та необхідності накладення арешту на майно, прокурором в клопотанні наведено не було.

30.12.2024, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва у судовій справі №757/60906/24, розглянуто зазначене вище клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва, про накладення арешту на майно.

За результатами розгляду вищевказаного клопотання, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про накладення арешту на майно, а саме: грошові кошти в кількості 1030 купюр, номіналом по 100 доларів США на суму 103 000 (сто три тисячі) доларів США, планшетний пристрій «iPad», графітового кольору, з серійним номером: H2H40R5VFH.

В якості обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя послався на те, що у провадженні СВ Печерського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування №0000659 від 21.03.2024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, а саме з метою збереження майна як речового доказу.

Разом з цим, стороною захисту в клопотанні про скасування арешту майна зазначено, що в клопотанні прокурора про накладення арешту на майно та в ухвалі слідчого судді від 30.12.2024 жодним чином, окрім цитування норм КПК України, не зазначено, яким саме чином вилучене 27.11.2024 у ОСОБА_4 майно (грошові кошти) є доказом, який об`єктивно зв`язує їх з кримінальним правопорушенням тобто демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин, тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні.

В ухвалі від 30.12.2024 слідчий суддя зазначає про обставини, які встановлені суддею, в тому числі й той факт, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000659 від 21.03.2024 здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. В той же час, ухвала слідчого судді від 30.12.2024 не містить жодного посилання на належний та допустимий доказ щодо наявності в діях чи бездіяльності ОСОБА_4 ознак вчинення чи будь якої причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 60000569 від 21.03.2024.

Натомість, ухвала слідчого судді містить посилання як на доказ причетності ОСОБА_4 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, наявність у ОСОБА_4 грошових коштів, які виключно за припущенням слідчого судді (відсутні посилання на докази кримінального провадження) можуть вказувати на незаконність їх походження а також наявності в галереї фотографій планшету «iPad» фотозображень, які слідчий суддя розцінює як причетність ОСОБА_4 до діяльності шахрайських «кол-центрів», хоча як зазначає сама слідча суддя в ухвалі від 30.12.2024, досудове розслідування кримінального провадження в межах якого вирішувалося питання про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , здійснюється за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 307 КК України (Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів).

При цьому, адвокатом зазначено, що зображення, які знаходяться в галереї фотографій планшету «iPad» збережені ще в 2020 році й це зображення, які були здійснені не ОСОБА_4 , а є продуктом з мережі Інтернет, тобто жодним чином не мають відношення до кримінального провадження № 0000659 від 21.03.2024.

Крім цього, походження коштів та здобуття їх законним шляхом ОСОБА_4 підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки останній зареєстрований та здійснює діяльність як фізична особа-підприємець.

Згідно договору оренди обладнання від 01.09.2023, ОСОБА_4 здає в оренду обладнання та отримує від цього правочину прибуток у сумі 5000 (п`ять) тисяч доларів США кожного місяця, що підтверджується самим договором оренди обладнання, платіжними інструкціями, актами надання послуг, деклараціями, повідомленнями про об`єкт оподаткування.

Крім цього, ОСОБА_4 займається законним видом діяльності, а саме арбітражем трафіку, від якого отримує прибуток, що підтверджується виписками по його банківських рахунках (картковий рахунок).

11.05.2024 ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_6 та отримав в якості подарунку, зокрема грошові кошти в сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США, що підтверджується відповідними розписками.

Крім цього, в 2023 році, ОСОБА_4 , отримав відшкодування матеріальної шкоди в сумі 321544 (триста двадцять одна тисяча п`ятсот сорок чотири) гривні, що підтверджується виконавчим листом.

Крім того, адвокатом в клопотанні зазначено, що в інтересах ОСОБА_4 до органу досудового розслідування кримінального провадження № 0000659 від 21.03.2024 - СВ Печерського УП ГУНП в місті Києві та Печерської окружної прокуратури міста Києва подані адвокатські запити про надання інформації щодо процесуального статусу ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000659 від 21.03.2024, в межах здійснення досудового розслідування якого на майно ОСОБА_4 накладено арешт.

Відповідно до інформації СВ Печерського УП ГУНП в місті Києві від 29.01.2025 №32826-2025 від 29.01.2025 (795862) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000659 є третьою особо, щодо майна якого вирішено питання про арешт.

Крім того, слідчим групи слідчих кримінального провадження №0000659 від 21.03.2024 вручені ОСОБА_4 повістки про його виклик для допиту у вказаному кримінальному провадженні в якості свідка.

Таким чином, й даним процесуальним документом, підтверджується процесуальний статус ОСОБА_4 , а саме статус свідка.

Представник володільця майна в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності та долучив доповнення до матеріалів клопотання про скасування арешту майна.

Представник Печерської окружної прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування № 0000659 від 21.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000659 від 21.03.2024, здійснюється групою прокурорів Печерської окружної прокуратури міста Києва.

27.11.2024, слідчим СВ Печерського УП ГУНП в місті Києві, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, проведено обшук за адресою місця проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти в кількості 1030 купюр, номіналом по 100 доларів США на суму 103 000 (сто три тисячі) доларів США, планшетний пристрій «iPad», графітового кольору, з серійним номером: H2H40R5VFH та мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max».

30.12.2024, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва у судовій справі № 757/60906/24, розглянуто зазначене вище клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва про накладення арешту на майно.

За результатами розгляду вищевказаного клопотання, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про накладення арешту на майно, а саме: грошові кошти в кількості 1030 купюр, номіналом по 100 доларів США на суму 103 000 (сто три тисячі) доларів США, планшетний пристрій «iPad», графітового кольору, з серійним номером: H2H40R5VFH.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчим суддею встановлено, що походження коштів та здобуття їх законним шляхом ОСОБА_4 підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки останній зареєстрований та здійснює діяльність як фізична особа-підприємець.

Згідно договору оренди обладнання від 01.09.2023, ОСОБА_4 здає в оренду обладнання та отримує від цього правочину прибуток у сумі 5000 (п`ять) тисяч доларів США кожного місяця, що підтверджується самим договором оренди обладнання, платіжними інструкціями, актами надання послуг, деклараціями, повідомленнями про об`єкт оподаткування.

Крім цього, ОСОБА_4 займається законним видом діяльності, а саме арбітражем трафіку, від якого отримує прибуток, що підтверджується виписками по його банківських рахунках (картковий рахунок).

Також встановлено, 11.05.2024 ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_6 та отримав в якості подарунку, зокрема грошові кошти в сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США, що підтверджується відповідними розписками.

Крім цього, в 2023 році ОСОБА_4 отримав відшкодування матеріальної шкоди в сумі 321544 (триста двадцять одна тисяча п`ятсот сорок чотири) гривні, що підтверджується виконавчим листом.

За встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що грошові кошти та планшетний пристрій, які належить ОСОБА_4 не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на грошові кошти та планшентий пристрій, що належать ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/60906/24-к від 30.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000659 від 21.03.2024 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/60906/24-к від 30.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000659 від 21.03.2024, а саме:

- грошових коштів в кількості 1030 купюр, номіналом по 100 доларів США на суму 103 000 (сто три тисячі) доларів США;

- планшетний пристрій «iPad», графітового кольору, з серійним номером: H2H40R5VFH.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1