20 червня 2025 року Єдиний унікальний № 501/1759/25 Провадження № 1-кс/501/593/25
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2025 року м. Чорноморськ

Слідчий суддя Чорноморського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

номер справи 501/1759/25 номер провадження 1-кс/501/593/25

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000382, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2025 року, за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області Глухівського району, с. Шалигине, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, проходить військову службу за мобілізацією на посаді майстра 3 рухомої ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем військової частини № НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

участь у справі приймали: прокурор (ВКЗ) ОСОБА_4 ,

слідча ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин клопотання.

16 червня 2025 року до слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Південного регіону ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000382, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що 21 квітня 2025 року приблизно о 00:30 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , знаходились в приміщенні кімнати приватного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно вживали спиртні напої. Під час спільного відпочинку, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів відбувався словесний конфлікт, в результаті якого, у ОСОБА_5 раптово виник умисел спрямований на заподіяння смерті останньому.

Реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи суспільну небезпечність свого діяння, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи намір на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_5 спочатку за допомогою виделки, а потім столового ножа з рукояткою чорного кольору, почав почергово ними наносити ОСОБА_7 удари в область тулубу спереду і в область спини. Після чого, ОСОБА_5 дістав з правої кишені своєї куртки, яка була одягнена на ньому - «мультитул», яким

продовжував наносити численні удари в область спини та тулуба ОСОБА_7 , до того моменту поки останній не перестав подавати ознаки життя.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: ушкодження серця, множинних травм грудної клітки, в наслідок чого на місці настала смерть останнього.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 залишив в кімнаті на підлозі мертвого ОСОБА_7 , а сам скрився у невідомому напрямку.

По даному кримінальному провадженню наразі проводиться всебічне, повне та об`єктивне досудове розслідування, спрямоване на отримання та перевірку вже отриманих доказів. Разом з тим, враховуючи особливу складність кримінального провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, тривалість проведення судових експертиз, закінчити розслідування у передбачений п. 4 ч. 3 ст. 219 Кримінального процесуального кодексу України строк, протягом двох місяців з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, тобто до 21 червня 2025 року, не представляється можливим.

16 червня 2025 року постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 21 липня 2025 року.

Строк тримання під вартою спливає 19 червня 2025 року, однак, закінчити досудове розслідування до вказаної дати і протягом 2 (двох) місяців з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, не представляється можливим.

На підставі викладеного слідчій, прокурор вважають, що підозрюваному має бути продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тому, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, не перестали існувати.

Так, ОСОБА_5 може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема через територіальне розташування Донецької області поблизу із державним кордоном, де підозрюваний фактично проживає, а також через територіальне розташування Сумської області поблизу із державним кордоном, де розташована адреса реєстрації підозрюваного, які є прикордонними з іншими державами, є великий ризик спроби вчинення незаконного перетину державного кордону з боку підозрюваного, оскільки останнім часом вчинення таких злочинів набуло розповсюдження у прикордонних регіонах України, що є загальновідомим фактом; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які були допитані на стадії досудового розслідування, покази яких вказують на причетність до вчинення злочину ОСОБА_5 , а також на можливих свідків вчинення ним кримінального правопорушення, які ще не встановлені органом досудового розслідування, чим перешкоджатиме правоохоронним органам у встановленні істини у провадженні та повному, всебічному дослідженні всіх доказів, оскільки злочин був вчинений із застосуванням насилля;може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу;вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити даний злочин.

Зокрема, підозрюваний є військовослужбовцем, який має прямий доступ до бойової зброї та володіє спеціальними навичками та знаннями для її використання, тому може вчинити новий умисний злочин, в тому числі з метою ухилення від встановленої законом відповідальності. Також, у зв`язку із наявністю військової агресії з боку росії проти України, суттєво обмежуються можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршується криміногенна обстановка. Вказаний ризик підтверджує те, що теперішня криміногенна обстановка в Україні може схилити особу до нового злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 Кримінального процесуального кодексу України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За вищевказаними підставами вважає, що вказані вище ризики не перестали існувати, тому більш м`який запобіжний захід не може забезпечити ефективного досудового розслідування враховуючи обставини скоєння злочину та його тяжкість.

Позиція учасників судового засідання.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та прохали його задовольнити посилаючись на викладені в ньому підстави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечували просили, застосувати цілодобовий домашній арешт.

Дослідивши клопотання про продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу та вислухавши доводи сторін, суд виходить з наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Під час розгляду клопотання встановлено, що у провадженні у провадженні ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000382, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2025 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

21 квітня 2025 року о 04 год. 50 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України і цього ж дня повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, а саме - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до вимог ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України контроль за доцільністю продовження тримання обвинувачено під вартою покладено на суд.

Згідно з ч. 3 ст. 331Кримінального процесуального кодексу України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

23 квітня 2025 року слідчим суддею Іллічівського міського суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 19 червня 2025 року, включно.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 22 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 6 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-115, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд також враховує, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій, перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону.

Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Крім того, виходячи з ч. 2 ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кримінального процесуального кодексу України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-115, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Так, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого прокурором доведено, що ризики, переховування, та скоєння нового злочину які встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , не зменшились та продовжують об`єктивно існувати, інші зазначені ризики зменшились проте існувати не перестали.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, Суд приходить до висновку що ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу залишаються актуальними, доводи захисника Суд вважає непереконливими і необґрунтованими, а тому відсутні достатні підстави для відмови в продовженні запобіжного заходу підозрюваному, оскільки наявні ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за цей час не зменшувались, та не відпали.

Окрім, того стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні або зменшились та/або наявність інших підстав для зміни запобіжного заходу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання,

а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вагомість обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що може загрожувати особі у разі визнання винуватим (у вигляді позбавлення волі), міцність соціальних зв`язків ( відсутні), майновий стан останнього, наявність судимостей (раніше не судимий).

Обґрунтованість правової позиції прокурора безумовно можливо перевірити лише під час судового розгляду. Проте, достатньо у даній стадії судового провадження, для висновку про те, що раціональні підстави для розумної підозри щодо причетності підозрюваного до обставин інкримінованих йому діянь об`єктивно існують.

Під час розгляду клопотання прокурора, суд, зокрема, керується правовою позицією Європейського суду з прав людини, а тому при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, що встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу та визнані судом реальними під час розгляду даного клопотання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання доцільності продовження тримання підозрюваного під вартою, суд враховує, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити злочину діяльність, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Крім того, суд враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, Суд вважає, що обраний відносно підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку.

Під час розгляду клопотань в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваного під вартою ,у тому числі щодо стану здоров`я.

Суд вважає, що продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 115 Кримінального кодексу України.

З урахуванням наведеного застава судом не визначається.

Висновок суду.

Виходячи з наведеного, суд, приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому є необхідним продовжити підозрюваному строк тримання під вартою на 60 днів.

Доводи сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли , Судом не встановлені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 194, 199, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000382, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2025 року задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 35 днів, тобто до 21 липня 2025 року, включно.

Розмір застава не визначати.

Повний текст ухвали оголошено 20 червня 2025 року об 11:30 годині у залі судових засідань № 4 Чорноморського міського суду Одеської області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчій суддя