Справа № 755/3597/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001131 від 02.08.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з професійно-технічною освітою, працюючої приватним підприємцем, заміжньої, у якої на утриманні перебуває неповнолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 13.07.2024, приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебувала за адресою: м. Київ, пр-кт Броварський 10-Б, ПВіК «Гідропарк», зона відпочинку «Dan City», де в цей час перебував малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У цей час, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , розпочався словесний конфлікт, у результаті якого, в ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 наблизилась до малолітнього ОСОБА_8 , який в цей час перебував у басейні, на відстань витягнутої руки та нанесла один цілеспрямований удар долонею у ділянку лівої сторони обличчя.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинила тілесне ушкодження малолітньому ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта №042-1625-2024 від 09.12.2024, при проведенні судово - медичної експертизи у малолітнього потерпілого ОСОБА_8 було виявлено тілесне ушкодження: синець у виличній ділянці зліва.

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказані тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Характер та морфологія виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно могло утворитись внаслідок від однократної дії (за рахунок удару під кутом, наближеним до прямого) тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, не було небезпечним для життя за давністю може відповідати терміну, вказаному у постанові, тобто 13.07.2024.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що вони приїхали з м. Харкова, де два з половиною місяці ховалися від обстрілів у метро. Приїхавши з сім?єю до м. Києва, чоловік пішов працювати, а вона, коли з`являлася можливість, водила дитину у басейн відпочивати. У «Dan City», вони відпочивали неодноразово, оскільки недалеко від місця їх проживання та й ціна бюджетна. У басейні її син грався з іншими дітьми, конфліктів не було. 13.07.2024 року її син також у басейні грався і іншими дітьми, потім прийшла сім?я потерпілого. Діти гралися, а вона за сином спостерігала та сиділа на шезлонзі у затінку. Після того, як увімкнули світло, почала працювати гірка і діти почали з неї спускатися. Через деякий час, вона помітила суперництво між дітьми - хто перший добіжить до гірки, хто кого виштовхне щоб першим добігти до гірки. Вона зробила зауваження хлопцю, який був крупніший від її сина, попросила його не штовхатися. Також зробила зауваження своєму сину, сказала, що якщо не вміє гратися у гурті, щоб грався сам. Однак малолітній потерпілий продовжував штовхатися, тому вона вдруге зробила йому зауваження, а він побіг до своїх батьків та сказав, що тьотя його ображає. Вона продовжила сидіти на своєму місці та спостерігала за своїм сином, який перший вибіг на гірку та почав спускатися, в цей час потерпілий також почав спускатися, наздогнав її сина, схопив його за голову і почав топити у воді. Тому вона стрибнула у басейн, дала ляпас потерпілому, той не очікував, не плакав, був у шоці тому відпустив її сина і той винирнув із води. Вона забрала свого сина, вони вийшли з басейну та сіли на шезлонг. У цей час підбігли батьки потерпілого, почали кричати, нецензурно лаятися, ображати. Вона попросила адміністрацію закладу викликати поліцію, але їй повідомили, що це знайомі керівництва і вони не хочуть проблем, тому вона сама викликала поліцію.

Також показала, що алкогольних напоїв вона не вживала. Потерпілому дала ляпас, через те, що була у шоці від того, що побачила, як він тримає її сина під водою.

У судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 показала, що 13.07.2024 року вона разом із сім?єю приїхала відпочивати в «Dan City», який знаходиться ПВіК «Гідропарк». Її син спускався з гірки, відпочивав, нікого не чіпав. Потім обвинувачена стрибнула до басейну та без жодної причини двічі вдарила рукою її сина по обличчю. Після того, як обвинувачена вилізла з басейну поводила себе неадекватно та сказала, що це її син топив її сина.

Також показала, що бачила, як обвинувачена вживала алкогольні напої. Її син, був у шоковому стані, плакав, стверджував, що обвинувачена погрожувала йому відкрутити голову. Після того, що сталося з дитиною у басейні, вона до спеціалістів лікарів не зверталася, а повезла сина на море відпочивати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона працює у басейні «Dan City», який знаходиться ПВіК «Гідропарк» адміністратором. Із сім?єю потерпілого хлопчика знайома, вони часті гості у басейні, дитина дуже вихована. Обвинувачену бачила один раз, коли сталася подія, вона якраз проходила поруч, побачила, що відбувся конфлікт між батьками через їх дітей. У конфлікт не втручалася, вирішила, що батьки розберуться самі. Крім того показала, що бачила замах руки обвинуваченої, після чого дитина заплакала.

Також показала, що камери відеоспостереження у басейні не працюють через те, що зламалися.

Крім показів законного представника малолітнього потерпілого та свідка, в судовому засіданні були досліджені наступні докази, які суд визнає належними, оскільки вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.07.2024 року, згідно якого інспектор СЮП ВП Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, лейтенант поліції, ОСОБА_10 прийняла у ОСОБА_7 заяву про те, що 13.07.2024 року, близько 17 годин 00 хвилин, вона разом із своїм малолітнім сином, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували за адресою: м. Київ, метро «Гідропарк», зона відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під час якого її син перебував у басейні, а невідома їй жінка вдарила сина правою рукою двічі по обличчю - ліву вилицю, чим спричинила йому тілесні ушкодження /а.п.39/;

-висновок психолога від 09.10.2024 року, згідно якого за результатами проведення психологічної робити з дитиною, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що за результатами проведеного допиту було виявлено достатній комплекс ознак, який притаманний розповіді дитини 9 річного віку про психотравмувальну подію, яка пов`язана з діями фізичного насилля, та становила загрозу для здоров`я. Враховуючи вище зазначене, спостерігається негативний вплив на психоемоційний стан потерпілого, який проявляється в напрузі та відчутті не захищеності, нав`язаному відчутті сорому. Події, в яких хлопець став потерпілим, призвели до погіршення психоемоційного стану, підвищення напруги із-за не справедливості та звинувачень в його бік і мають психотрамуючі ознаки, із додатком CD-R диск /а.п42-50/;

-протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2025 року та додатком до протоколу, згідно якого старший дізнавач ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_12 у приміщенні кабінету №535 відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, у період часу з 11 години 00 хвилин до 11 години 05 хвилин, у присутності понятих, провів процесуальну дію зі свідком ОСОБА_13 , який із осіб зображених на фотознімках впізнав особу під №2 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 / за зовнішніми рисами - круглим обличчям, блакитними очима, широким носом, пишним волоссям /а.п.53-55/;

-висновок експерта №042-1625-2024 від 09.12.2024 року, згідно якого при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та згідно наданої медичної документації у нього мало місце ушкодження - синець у виличній ділянці зліва.

Характер, морфологія виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно могло утворитись від однократної дій (за рахунок удару під кутом, наближеним до прямого) тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкоджені не відобразились, не було небезпечним для життя за давністю може відповідати терміну, вказаному у постанові, тобто 13.07.2024.

л

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки відображають тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, виявлене тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 1.5.2, 2.3.5. та 4.6. «Правил» /а.п.59-62/;

-протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.02.2025 року та додатком до протоколу, згідно якого старший дізнавач ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_12 у приміщенні кабінету №535 відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, у період часу з 17 години 40 хвилин до 17 години 47 хвилин, у присутності понятих, провів процесуальну дію зі свідком ОСОБА_9 , яка із осіб зображених на фотознімках впізнав особу під №3 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 / за зовнішніми рисами - широким носом, круглим обличчям, темним волоссям та бровами, посадкою очей /а.п.83-85/.

Відповідно до ст.ст.22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, врахувавши, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_3 у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження та кваліфікує її дії за ч.1 ст.125 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка є заміжньою, має на утриманні малолітню дитину, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває /а.п.56-57/.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності пом`якшуючої обставини та враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд вважає за доцільне призначити їй покарання у виді штрафу.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Вирішуючи питання цивільного позову законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 /а.п.21-27/ про відшкодування 100 000 гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім того, згідно з положеннями ст.1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст.1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий та цивільний позивач вказує на пов`язані з нею втрати та керується роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості /абз.1 ч.3 ст.23 ЦК України/.

Також, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. На це вказав Верховний Суд у постанові від 23.10.2024 (справа №293/174/23).

За практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права /справа «Науменко проти України»/.

Як убачається з позовної заяви, вимога про відшкодування моральної шкоди обґрунтовується появою замкненості малолітнього ОСОБА_8 у спілкуванні з іншими дітьми через страх, що з боку їх батьків йому може бути завдане фізичне насильство, також болісне спілкування з особами старшого за нього віку, з?явився страх самого спілкування не дивлячись на те, що сам малолітній потерпілий дуже комунікабельна дитина, зникло у нього бажання відвідувати школу, вважає усіх людей жорстокими, своєю замкнутістю завдає морального болю своїй мамі, яка всіляко намагається пояснити, що не всі люди однакові. У потерпілого з?явилися тривожність у поведінці, втратою сну, проявились ознаки провини перед самим собою, не розуміння самого себе, що спричиняє йому біль, він частково втратив самостійність у своїх діях, почав боятися води.

У судовому засіданні судом було встановлено, що потерпілому/цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду. Також суд ураховує висновок експерта №042-1625-2024 від 09.12.2024 року, згідно якого у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мало місце ушкодження - синець у виличній ділянці зліва, яке за критерієм тривалості розладу здоров`я є легким тілесним ушкодженням та згідно висновку психолога від 09.10.2024 року, події, в яких дитина 9 річного віку стала потерпілим, призвели до погіршення його психоемоційного стану, підвищення напруги із-за не справедливості та звинувачень у його бік, мають психотрамуючі ознаки.

За таких обставин, враховуючи думку учасників кримінального провадження у частині наявності моральної (немайнової) шкоди у малолітнього потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне задовольнити вимоги потерпілого/цивільного позивача частково та стягнути з обвинуваченої на його користь 20 000 гривень 00 копійок.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні: CD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження /а.п42-50/.

Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити частково /а.п.21-27/.

Стягнути з ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах малолітнього сина, ОСОБА_8 /РНОКПП НОМЕР_2 / в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1