СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7725/25
пр. № 1-кп/759/1185/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві під час судового розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2025 за № 0000713, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який здобув вищу освіту, розлучений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, є особою з інвалідністю 3 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

інші учасники провадження:

потерпілий - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 20.02.2025 протягом дня спільно з батьком ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_8 перебували в кафе, що розташоване неподалік їх місця проживання, де святкували день народження останньої, розпиваючи при цьому алкогольні напої. По завершенню святкування, приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 направився за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , а невдовзі додому також повернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Перебуваючи вдома, ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на побутовому ґрунті почав висловлювати словесні образи в бік своєї дружини ОСОБА_8 та сина ОСОБА_3 . Зазначена поведінка батька обурила ОСОБА_3 , викликала в нього особисту неприязнь до останнього, яка в подальшому переросла в умисел, направлений на умисне заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Так, безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , приблизно о 23 год. 00 хв. 20.02.2025, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи перебувати в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , наблизився до батька, який являється особою похилого віку, на відстань витягнутої руки та кулаком наніс один в удар в область його обличчя. Відразу після цього, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 взяв з невстановленого місця квартири ніж, та, діючи умисно, рішуче, розуміючи, що ніж, за своїми характеристиками здатен заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, утримуючи його в своїй правій руці, застосовуючи фізичне насильство, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_7 , зачепивши при цьому його ліву руку, чим в результаті всіх своїх протиправних дій заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення живота з пораненням селезінки, передньої стінки шлунку, евентерацією (випинанням) великого чепця, ускладнений гемоперитонеум, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя); різаної рани лівого передпліччя, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); синця навколо лівого ока, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Побачивши кровотечу в області живота батька, яка утворилась від нанесення удару ножем, ОСОБА_3 почав надавати першу домедичну допомогу останньому та у подальшому викликав лікарів швидкої медичної допомоги.

Згідно положень п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яким визначено коло суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного закону є батько і син, що дає підстави вважати що дане кримінальне правопорушення пов`язане із домашнім насильством, оскільки вчинено сином відносно батька.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показав, що він 20.02.2025 спільно з батьком ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_8 святкували День народження матері у кафе. Цього ж дня, приблизно о 23 год. 00 хв. за місцем їх спільного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , між ним та батьком виник конфлікт на побутовому ґрунті. Він вдарив батька кулаком по обличчю, а потім взяв ніж, який знаходився у його сумці, та вдарив батька в область живота. Коли він побачив кров на животі батька, то надав йому домедичну допомогу, оскільки він колишній військовий, був бойовим медиком, та викликав ШМД. Також показав, що раніше між ним та батьком конфліктів не виникало, вони примирилася. Просив не застосувати до нього покарання пов`язане з позбавленням волі.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що з сином ОСОБА_3 вони примирилися, жодних претензій до ОСОБА_3 він не має.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 20.02.2025 о 23 год. 00 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 та 21 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 6, 61, 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він розлучений, має на утриманні малолітню дитину, є особою з інвалідністю 3 групи, не працює, має медаль № 18782 «За військову службу Україні» Указ Президента України від 17.11.2023 та медаль № 49 «Захиснику Вітчизни» Указ Президента України від 27.01.2023, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий.

Таким чином, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особу, зокрема, його ставлення до вчиненого, а також позицію потерпілого, який примирився з обвинуваченим та немає до нього жодних претензій, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Щодо позиції прокурора про застосування до ОСОБА_3 обмежувального заходу, а саме: направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці (п. 5 ч. 1 ст. 911 КК України), то суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_3 даного обмежувального заходу, оскільки як встановлено у судовому засіданні конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виник вперше та одразу був вичерпаний, учасники конфлікту примирилися, ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства не притягався.

Також суд вважає за доцільне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25.02.2025, на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події 21.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , та майно, яке було вилучено 21.02.2025 в ході особистого обшуку ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1(один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25.02.2025, на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події 21.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , та майно, яке було вилучено 21.02.2025 в ході особистого обшуку ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, - скасувати.

Речові докази:

- футболку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору та трьома отворами, сорочку червоного кольору з плямами речовини бурого кольору та отворами, штани чорного кольору з плямами речовини бурого кольору, предмет схожий на ніж з рукояткою чорного кольору, змив з рукоятки предмета зовні схожого на ніж, зрізи нігтьових пластин пальців рук ОСОБА_3 , змив з правої та лівої руки ОСОБА_3 , футболку зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору, штани чорного кольору з плямами речовини бурого кольору, черевики коричневого кольору з плямами речовини бурого кольору, зразки букального епітелію ОСОБА_3 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ Національної поліції у м. Києві, - знищити;

- мобільний телефон марки «Redmi», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який повернуто ОСОБА_3 , - залишити у законного власника володільця - ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1