Справа № 650/798/23
провадження № 1-кс/650/596/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000968 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_6 перебуває зазначене кримінальне провадження.

Під час розгляду вказаної справи захисник ОСОБА_5 заявив відвід судді ОСОБА_6 з огляду на те, що, на його переконання, під час розгляду кримінального провадження мали місце дії судді, які свідчать про порушення принципу безсторонності та об`єктивності судового розгляду. Зокрема, захисник звернув увагу на те, що 17.08.2023 року під час підготовчого судового засідання головуюча не зреагувала на неправдиві анкетні дані, повідомлені потерпілим, а також не роз`яснила обвинуваченому його право на розгляд справи колегією суддів, що є обов`язковим відповідно до ч. 4 ст. 315 КПК України.

Крім того, суд не забезпечив належного роз`яснення обвинуваченому суті пред`явленого обвинувачення, як того вимагає ч. 1 ст. 348 КПК України, а натомість поставив питання, не передбачене процесуальним законом, що, на думку захисника, є порушенням права на захист. Також було вказано на порушення процедури допиту потерпілого 16.11.2023 року, зокрема непопередження його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, а також на обмеження під час судового слідства права обвинуваченого на перехресний допит.

Окремо підкреслено, що 04.03.2025 року, після повідомлення про укладення договору між обвинуваченим і новим захисником, суд вийшов за межі своїх повноважень, почавши з`ясування обставин можливого конфлікту інтересів, що не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством. Сукупність наведених обставин, на думку захисника, свідчить про формальний та упереджений підхід судді до розгляду справи, що викликає сумніви в її неупередженості як за суб`єктивним, так і за об`єктивним критерієм, сформульованим у практиці Європейського суду з прав людини.

У зв`язку з цим захисник вважає, що продовження розгляду справи цим же складом суду може створити враження про відсутність об`єктивності та справедливості судового процесу, а відтак порушити право особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На судовому засіданні захисник підтримав подану заяву про відвід судді ОСОБА_6 , просив її задовольнити, посилаючись на допущені судом порушення, що свідчать про упереджене ставлення. Зокрема, захисник зазначив, що обвинуваченому не було роз`яснено право на колегіальний розгляд справи, не забезпечено розуміння суті обвинувачення, допит потерпілого проводився без попередження про відповідальність, а також обмежувалося право на перехресний допит. Крім того, суд вийшов за межі своїх повноважень, з`ясовуючи обставини конфлікту інтересів після зміни захисника. На думку захисника, такі дії викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді.

На судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву свого захисника про відвід судді ОСОБА_6 , наполягав на її задоволенні та пояснив, що дійсно під час розгляду справи у нього склалося враження упередженого ставлення суду. З його слів, йому не роз`яснили право на колегіальний розгляд, а також суть пред`явленого обвинувачення залишилась для нього незрозумілою. Крім того, обвинувачений зазначив, що суд не реагував на порушення з боку потерпілого та обмежував його можливість ставити питання свідкам. Він також висловив недовіру до об`єктивності та неупередженості суду, вважаючи, що за таких умов не зможе реалізувати своє право на справедливий судовий розгляд.

На судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення заяви про відвід, пояснивши, що незгода сторони процесу із процесуальними діями та рішеннями суду не може вважатися підставою для відводу, якщо такі дії не свідчать про очевидну упередженість чи порушення принципу безсторонності. На думку прокурора, наведені у заяві доводи стосуються оцінки процесуальних рішень суду та порядку ведення судового засідання, а не обставин, які б об`єктивно підтверджували існування підстав для сумніву в неупередженості судді.

Від судді ОСОБА_6 письмові пояснення не надійшли.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши заяву про відвід судді, суд дійшов таких висновків.

Підстави для відводу судді, порядок звернення із заявою про відвід та порядок вирішення такої заяви регламентовані положеннями статей 75, 76, 80, 81 КПК України.

Пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України, на який покликається заявник, зокрема передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Такими обставинами заявник визначає те, що головуюча у справі суддя ОСОБА_6 , на його думку, допустила ряд процесуальних порушень, що свідчать про упереджене ставлення до сторони захисту. Зокрема, йдеться про те, що під час підготовчого судового засідання 17.08.2023 року суд не звернув уваги на зазначення потерпілим неправдивих анкетних даних, не роз`яснив обвинуваченому його право на колегіальний розгляд справи, а також формально з`ясував розуміння ним своїх прав, не надавши відповідних роз`яснень. Крім того, під час оголошення обвинувального акта суд, на думку сторони захисту, не забезпечив належного роз`яснення суті обвинувачення, обмежував право на перехресний допит, не попередив потерпілого про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, а також вийшов за межі своїх повноважень, з`ясовуючи обставини можливого конфлікту інтересів після повідомлення про зміну захисника. Усе це, на думку заявника, створює обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності та неупередженості головуючої судді.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 КПК України, статті 23 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» головуючий - це суддя, який розглядає справу одноособово, визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час розподілу справи; суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до частин першої третьої статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до частини першої статті 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Положенням статті 392 КПК України визначено перелік судових рішень, які були ухвалені судами першої інстанції, які можуть бути оскарженні, а також визначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством чітко встановлено спосіб контролю за рішеннями суду першої інстанції, а отже вплив на здійснення судочинства суддею в будь-який спосіб не передбачений КПК України, в тому числі шляхом відведення за відсутності відповідних підстав, є неприпустимим та не відповідає завданням кримінального провадження, при тому, що інститут відводів та самовідводів спрямований першочергово на забезпечення справедливого розгляду справи неупередженим судом, що виключає можливість надання оцінки процесуальним діям судді на предмет відповідності вимогам закону та робити припущення щодо характеру рішень, які ним будуть ухвалюватися в майбутньому.

Оцінюючи обставини, викладені в заяві про відвід, суд зазначає, що наведені заявником доводи стосуються, по суті, його незгоди з окремими процесуальними діями або рішеннями суду, прийнятими в ході розгляду справи. Зокрема, йдеться про відсутність певних роз`яснень, спосіб допиту учасників провадження, формулювання питань суддею тощо. Однак такі дії або бездіяльність суду не можуть автоматично розцінюватися як ознака упередженості або необ`єктивності, якщо не доведено наявності особистої зацікавленості судді, порушення ним вимог незалежності чи інше неправомірне втручання в хід провадження.

Суд наголошує, що відповідно до статті 392 КПК України процесуальні дії суду, що вчиняються під час розгляду справи, підлягають перевірці у порядку апеляційного оскарження разом із вироком чи іншим остаточним рішенням, і не є предметом розгляду при вирішенні питання про відвід судді. Застосування інституту відводу не може підміняти собою механізм оскарження судових рішень чи впливати на процесуальну діяльність суду. В іншому разі це створювало б ризики зловживання правом на відвід з боку учасників процесу.

Інститут відводу має виключно захисну функцію гарантувати справедливий судовий розгляд неупередженим і незалежним судом. Однак така гарантія не може бути підставою для усунення судді лише з огляду на суб`єктивне сприйняття його дій стороною захисту, якщо не наведено об`єктивних обставин, які б дійсно викликали сумнів у неупередженості судді.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, викладені у заяві про відвід, не містять фактичних даних, які б свідчили про наявність підстав, передбачених статтею 75 КПК України, зокрема про існування таких «інших обставин», що могли б викликати обґрунтований сумнів у неупередженості судді. Той факт, що головуюча у справі допустила дії, які заявник вважає порушенням процесуального порядку, сам по собі не свідчить про упередженість судді, а є предметом подальшої правової оцінки у порядку, встановленому законом.

У зв`язку з викладеним, підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76, 80, 81 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву захисника ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 20 травня 2025 року.

Суддя __________________ ОСОБА_1