ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000078 за апеляційними скаргами прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишено без задоволення, а клопотання сторони захисту було задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України КК України, доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать про гіпотетичну можливість їх існування, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, також враховано особу підозрюваного, який є внутрішньо переміщеною особою, раніше не судимий, має місце проживання, де мешкає з дружиною та трьома малолітніми дітьми, четверта дитина щойно народжена.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування; на підставі ч.5 ст.182, ч. 3, 4 ст.183 КПК України визначити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; у разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підозра є обгрунтованою, а ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, не має постійного місця проживання, офіційно не працює, має на триманні 3 неповнолітніх дітей, тому маючи право на відстрочку від мобілізації може перетнути державний кордон України, також йому відоме місце проживання багатьох свідків.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням певних процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею в ухвалі не зазначено мотивів та обгрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, не обгрунтовано підстав застосування домашнього арешту та не враховано обставини відповідно до ст.178 КПК України.

Стверджує, що слідчий суддя не зазначив, якими доказами доведено наявність ризиків.

Зазначає, що підозра є необґрунтованою.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, просив задовольнити свою апеляційну скаргу.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисника, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів до наступних висновків.

Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В свою чергу, при апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені в ст. 178 КПК України вимоги Закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується наданими матеріалами в своїй сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в цій частині є безпідставними.

В той же час, відмовляючи в задоволенні клопотання сілчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею не надано належної оцінки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено слідчим в клопотанні, зважаючи на наступне.

Так, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування наявності ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що підозрюваний вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини, що свідчить про те, що останній не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, постійно порушує обов`язки, покладені на нього чинним законодавством, що вказує на те, що підозрюваний і в подальшому буде порушувати покладені на нього обов`язки. ОСОБА_8 не має постійного місця проживання, періодично змінює його, не має постійного місця роботи, що свідчить про те, що останній може в будь-який момент залишити межі міста, області та територію України.

Слідчий суддя, надаючи оцінку наведеному в клопотанні слідчого ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, послався на те, що він доводиться лише тяжкістю інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та зазначив, що співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудження до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у більш близькій перспективі, дає підстави вважати цей ризик гіпотетично можливим.

З даними твердженнями слідчого судді апеляційний суд погодитись не може, оскільки слідчим суддею, при встановлені вищезазначеного ризику, не надано оцінки тому, що підозрюваний ОСОБА_8 також не має постійного місця проживання, не має постійного місця роботи, як про це зазначав слідчий в своєму клопотанні, що значно підвищує ризик того, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Неврахування слідчим суддею, при встановленні наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вищезазначених обставин свідчить про неналежне дослідження останнім клопотання слідчого в цій частині.

Також, слідчий обґрунтував в клопотанні наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим, що підозрюваний ОСОБА_8 особисто знайомий з деякими зі свідками та таким чином може намагатись вплинути на них з метою змусити змінити свої показання.

Слідчий суддя, в повній мірі не погоджуючись з твердженнями слідчого послався на те, що з огляду на початкову стадію досудового розслідування такий ризик гіпотетично може існувати, проте настання таких дій з боку підозрюваного можливо уникнути шляхом покладення на нього обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя послався на наявність в клопотанні допиту одного свідка та те, що прокурор в судовому засіданні зазначав що інші свідки не допитувались.

Однак, з такими твердженнями слідчого судді апеляційний суд погодитись не може, оскільки наразі ведеться досудове розслідування, встановлюються всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі наявність інших потерпілих, свідків чи підозрюваних.

На неналежність дослідження слідчим суддею наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також вказує й те, що в судовому засіданні суду першої інстанції прокурор повідомив слідчого суддю про те, що наразі документується збільшення епізодів вчинення ОСОБА_8 даних злочинів, що свідчить про можливість підозрюваного впливати на свідків, які наразі ще встановлюються, з метою зміни ними своїх показів.

Аргументуючи наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий в клопотанні послався на те, що підозрюваний ОСОБА_8 не має постійного місця заробітку, неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення за попередньою змовою осіб, обізнаний методам конспірації від відкриття правоохоронними органами, для вчинення злочинів йому достатньо доступу до мережі Інтернет та комп`ютерної техніки і телефонів.

Надаючи оцінку ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вказав про гіпотетичну можливість існування такого ризику зважаючи на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, його обізнаність методам конспірації слідчим нічим не доводиться, доступність до мережі Інтернет, комп`ютерної техніки та телефону притаманна більшості людей, але ж вона не є заздалегідь злочинною.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками, оскільки слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, постійного заробітку не має. Наявність 13 епізодів вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та їх збільшення свідчать про системність вчинення ОСОБА_8 даних злочинів з метою покращення свого фінансового положення, є єдиним видом його заробітку.

Крім того, слідчим суддею при встановленні ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначено про гіпотетичну їх можливість.

Гіпотетична можливість - це можливість, яка базується на припущенні, що щось могло б бути або може стати, але на даний момент не існує або є малоймовірним.

Однак, встановлені вище обставини свідчать про зворотнє.

Апеляційний суд зазначає, що метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Апеляційний суд вважає, що ризики, зазначені в клопотанні слідчого, підтверджують високу ступінь можливості, що ОСОБА_8 вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, прийшов до необґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано переконливих доказів на підтвердження продовження існування ризиків, які б давали беззаперечні підстави для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Крім того, поза увагою слідчого судді залишилось те, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року, з врахуванням обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що більш мякий запобіжний захід, аніж тримання підозрюваного під вартою, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На вказану ухвалу суду захисником було подано апеляційну скаргу.

Під час апеляційного перегляду також не було встановлено підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 більш мякого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, а тому, ухвалою від 19 березня 2025 року Дніпровським апеляційним судом відмовлено в задоволенні апеляційної скарги захисника, та ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року залишено без змін.

На час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що були встановлено ухвалою слідчого судді при обранні підозрюваному запобіжного заходу, не зменшились, а обсяг підозри ОСОБА_8 у вчиненні шахрайських дій, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, стосовно осіб втративших близьких родичів які захищали Україну від збройної агресії, збільшився до 13 епізодів злочинної діяльності, кваліфікація яких, відповідно до ст. 12 КК України, відносять до нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів.

Вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею, в порушення ст. 370 КПК України, прийнято не мотивоване рішення, оскільки не надано належної оцінки заявленим в клопотанні слідчого ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та необхідності продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому ухвала слідчого судді підлягає безумовному скасуванню.

Також, як на додаткову підставу для скасування ухвали слідчого судді вказують підстави визначення судді Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_1 як слідчого судді.

Так, по даній справі на адресу Заводського районного суду міста Кам`янського 07 травня 2025 року було направлено запит про надання інформацію щодо підстав визначення судді Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_1 доповідачем по даній справі.

Однак відповідь з Заводського районного суду міста Кам`янського на момент розгляду справи так і не надійшла.

В свою чергу, апеляційним судом, з офіційному сайті Судова влада України, при перевірці звіту авторозподілу по даній справі, встановлено два звіти про автоматизований розподіл відповідно до яких:

- 15.04.2025 року о 09:30:16 вбачається, що авторозподіл справи між суддями не відбувся, оскільки не вистачає слідчих суддів та вказано, що суддя ОСОБА_1 не є слідчим суддею;

- 15.04.2025 року 9:33:51 відбулася передача даної справи раніше визначеному складу суду, а саме судді ОСОБА_1 .

Вищенаведене свідчить про незаконність складу суду при розгляді клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що у відповідності до ст 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 5 даної статті встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, предметом розгляду слідчим суддею є клопотання про продовження запобіжного заходу подане виключно прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

В супереч вищезазначеним нормам Закону, слідчий суддя постановив ухвалу, якою залишив без задоволення клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнив частково клопотання сторони захисту тим самим обравши ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційний суд наголошує, що діючим КПК України передбачено, що з клопотанням про обрання запобіжного заходу чи його продовження має право звернутись виключно слідчий або прокурор та предметом розгляду даного провадження не може бути клопотання сторони захисту (яке було частково задоволено слідчим суддею в даній справі), яке до того ж й відсутнє в матеріалах справи, оскільки захисником ОСОБА_7 , під час розгляду справи в суді першої інстанції, було надано лише заперечення на клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу

Враховуючи вищенаведене, ухвала слідчого судді постановлена з порушення вимог ст.ст. 410, 411, 412, 413 КПК України, а тому підлягає скасуванюю.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає доведеними наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (частина 1 статті 131 КПК). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні 13 епізодів нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, не має постійного місця проживання, не має постійного місця роботи, а тому останній, усвідомлюючи суворість покарання, яке може бути призначено останньому, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо наявності ризику можливого впливу на свідка то апеляційний суд вважає, що він також продовжує існувати зважаючи на наступне.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Додатково приймаються до уваги пояснення прокурора про наявність інших епізодів вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України, що свідчить про продовження існування ризику впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків.

Також, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень протягом тривалого часу, що свідчить про їх систематичність, офіційно не працевлаштований, постійного заробітку не має. Наявність 13 епізодів вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та їх збільшення свідчать про системність вчинення ОСОБА_8 даних злочинів з метою покращення свого фінансового положення, та є єдиним видом його заробітку, а тому ризик вчинити інше кримінальне правопорушення продовжує існувати.

З урахуванням наведеного, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який захисник ОСОБА_7 просить застосувати до підозрюваного в своїй апеляційний скарзі, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється особа, та встановлені ризики.

Також, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з огляду на інкриміновані кримінальні правопорушення та кількість епізодів вчинених даних злочинів які полягали у вчиненні шахрайських дій щодо осіб які втратили близьких родичів виконуючи свій Конституційний обов`язок щодо захисту країни, не є дієвим запобіжним заходом щодо підозрюваного, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки, а також, оскільки відсутнє офіційне джерело доходу та відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати підозрюваний у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Тому, апеляційний суд приходить до переконання, що, з урахування обставин даного кримінального провадження, наявності встановлених ризиків, із числа передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, єдиним запобіжним заходом який зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому, суд першої інстанції безпідставно застосував до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Додатково на неналежність поведінки ОСОБА_8 та неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу вказують також встановлені під час розгляду апеляційний скарг наступні обставини.

Розгляд апеляційних скарг прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 призначено на 11:00 годин 06 травня 2025 року.

06 травня 2025 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про долучення медичної довідки на ОСОБА_8 для підтвердження поважності відсутності підозрюваного в судовому засіданні.

Відповідно до даної медичної довідки ОСОБА_8 з 05 травня 2025 року перебував на лікуванні в КНП КМР Міська лікарня швидкої медичної допомоги з приводу атероми щоки, абсцедування. 06 травня 2025 року операція: розтин і видалення атероми.

Розгляд справи було відкладено та узгоджено з захисником ОСОБА_7 дату наступного судового засідання на 10:30 годин 12 травня 2025 року з можливістю прийняття участі підозрюваного ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції.

У звязку з наведеним, апеляційним судом здійснено запит до КНП КМР Міська лікарня швидкої медичної допомоги з вимогою надати інформацію: Чи перебуває (перебував) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на стаціонарному лікуванні у Вашому закладі у період з 05 травня 2025 року по теперішній час? Якщо так, прошу зазначити:

- точний період перебування в стаціонарі;

- діагноз з яким ОСОБА_8 звернувся до лікарні за медичною допомогою;

- чи міг ОСОБА_8 брати участь у судовому засіданні у вказаний період з урахуванням стану здоров`я;

- чи дозволяє стан здоров`я ОСОБА_8 брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (із зазначенням будь-яких обмежень або умов, якщо вони існують).

Також здійснено запит до Заводського районного суду м. Камянського про необхідність забезпечення, у відповідності до ст. 366 КПК України, участь прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_8 , захисні ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в порядку дистанційного судового провадження у режимі відео конференції яке відбудеться о 10:30 год. 12 травня 2025 року. в залі судового засідання в приміщенні Дніпровського апеляційного суду м. Дніпро.

07 травня 2025 року надійшла відповідь з КНП КМР Міська лікарня швидкої медичної допомоги відповідно до якої ОСОБА_8 дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.05.2025 року та зазначено, що участь останнього в судовому засіданні в режимі відеоконференції не протипоказана.

12 травня 2025 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи у вз`язку з його перебуванням на лікарняному.

У зв`язку з перебування захисника ОСОБА_7 на лікарняному в судовому засіданні 12 травня 2025 року було постановлено ухвалу про призначення підозрюваному ОСОБА_8 захисника з безоплатної вторинної допомоги.

Однак, в судове засідання 12 травня 2025 року захисник ОСОБА_7 з`явився та повідомив колегію суддів про те, що він направив доповнення до апеляційної скарги та клопотання щодо вирішення питання безсторонності суду за допомогою поштового зв`язку.

Захисник ОСОБА_9 просив відкласти розгляд справи у зв`зку з тим, що він тільки що уклав угоду з підозрюваним ОСОБА_8 , не ознайомився з апеляційними скаргами.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 14:00 годин 13 травня 2025 року та зобов`язано ОСОБА_8 з`явитись особисто до зали Дніпровського апеляційного суду в зазначений час.

13 травня 2025 року від захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що він та його підзахисний будуть приймати участь в іншому судовому засіданні в Заводському районному суді м. Кам`янського, яке призначено на 14:30 годин 13 травня 2025 року, де розглядатиметься клопотання старшого слідчого КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000078 відносно підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

У звязку з наявністю даного клопотання, апеляційним судом було направлено запит на адресу Заводського районного суду м. Кам`янського про необхідність забезпечення можливості участі захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в судовому засіданні, призначеному на 14:00 годин 13 травня 2025 року, Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції. Про можливість участі підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції повідомлено останнього за допомогою телефонограми.

Проте, о 14:00 годин 13 травня 2025 року Заводський районний суд м. Камянського не вийшов на відеоконференцзвязок, підозрюваний ОСОБА_8 не повідомив апеляційний суд про неможливість прибуття до приміщення Дніпровського апеляційного суду о 14:00 годин 13 травня 2025 року для розгляду справи відносно нього, враховуючи, що його було попереджено про необхідність особистої явки до суду, а тому, в судовому засіданні зафіксовано факт невиконання підозрюваним покладених на нього обвоязків, передбачених ст. 194 КПК України.

У звязку з відсутністю підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 судове засідання було відкладено на 12.00 годин 14 травня 2025 року.

14 травня 2025 року від захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи у зв`язку з тим, що він та підозрюваний ОСОБА_8 не зможуть бути присутніми на вказаному судовому засіданні, оскільки будуть продовжувати брати участь 14.05.2025 року в іншому судовому засіданні Заводському районному суді м. Кам`янського де буде продовжуватися розгляд клопотання старшого слідчого Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку досудового розслідування до 6 місяців по кримінальному провадженні № 0000078 від 05.03.2024 року за ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 відносно підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . І сторона захисту фізично не встигне доїхати з м. Кам`янське до м. Дніпра.

Судове засідання було відкладено на 10.30 годин 15 травня 2025 року.

15 травня 2025 року в судове засідання підозрюваний ОСОБА_8 не зявився, захисник ОСОБА_7 повідомив, що підозрюваний перебуває на лікарняному, у звязку з чим розгляд справи відкладено на 11.00 годин 19 травня 2025 року.

У звязку з наведеним, апеляційним судом здійснено запит до КП КМР Міська клінічна лікарня № 4 з вимогою надати інформацію: Чи перебуває (перебував) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на стаціонарному лікуванні у Вашому закладі?

Якщо так, прошу зазначити:

- точний період перебування в стаціонарі;

- діагноз з яким ОСОБА_8 звернувся до лікарні за медичною допомогою;

- чи міг ОСОБА_8 брати участь у судовому засіданні у вказаний період з урахуванням стану здоров`я;

- чи дозволяє стан здоров`я ОСОБА_8 брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (із зазначенням будь-яких обмежень або умов, якщо вони існують).

15 травня 2025 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла відповідь з КНП Міська клінічна лікарня № 4 ДМР про те, що громадянин ОСОБА_8 був доставлений до закладу бригадою екстреної медичної допомоги 14.05.2025 року о 18:07, перебував на стаціонарному лікуванні в інсультному відділенні та 15.05.2025 року о 15:00 виписаний.

Також зазначено, що ОСОБА_8 може брати участь у слідчих, процесуальних діях та судових засіданнях.

Апеляційний суд зазначає, що для забезпечення оперативності розгляду даної справи, для сторони захисту вчинялися дій щодо забезпечення їх участі в судовому засіданні як безпосередньо так і за допомогою відеоконференцзв`язку, однак останні неодноразово вчиняли дії щодо навмисного затягування стороною захисту розгляду апеляційних скарг захисника та прокурора, враховуючи також те, що дія запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , визначеного слідчим суддею, закінчилась 17 травня 2025 року.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до переконання, що клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, для виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальний обов`язків, забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, останньому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання.

В свою чергу, на момент розгляду апеляційних скарг прокурора та захисника, 17 травня 2025 року сплив строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , обраний слідчим суддею.

В даному випадку, апеляційним судом встановлено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому ухвала слідчого судді є явно незаконною, постановленою з порушення вимог КПК України та підлягає скасуванню.

Однак, у зв`язку з закінченням строку дії ухвали слідчого судді апеляційний суд, в даному випадку, позбавлений можливості розглянути клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , а тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Камянського від 15 квітня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 - відмовити, що не позбавляє орган досудового розслідування можливості звернутись з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 - відмовити у звязку зі спливом строку дії запобіжного заходу, зазначеного в клопотанні слідчого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4