КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1417/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005661, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

По справі вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За встановлених судом обставин, визнаних судом доведеними, ОСОБА_7 у невстановлений спосіб, час та місці придбав у невстановленої слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому переніс за місцем свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де розфасувавши вказаний наркотичний засіб у поліетиленові пакети, помістив їх до скляної банки та почав зберігати на балконі кімнати, без мети збуту.

В подальшому, 12.06.2019 року за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції проведено санкціонований обшук, в ході якого у вказаній квартирі виявлено та вилучено 91 (дев`яносто один) поліетиленовий згорток, всередині яких знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, загальною масою 74,1 г., що є великим розміром, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, наданими стороною обвинувачення.

За доводами прокурора, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України, судом не взято до уваги, що відповідно до протоколу обшуку від 12.06.2019 року за місце проживання ОСОБА_7 виявлено та вилучено 91 поліетиленовий згорток з особливо небезпечною наркотичною речовиною та електронні ваги. Спосіб пакування та розфасування свідчать про те, що ОСОБА_7 зберігав наркотичні засоби саме з метою збуту.

Вважає, що судом при розгляді справи не враховані ряд постанов Верховного Суду, відповідно до яких сукупність наркотичних засобів різних видів, їх кількість, спосіб упакування та розфасування, а також методи приховування можуть свідчити про вчинення злочину, передбаченого статтею 307 КК України, а саме зберігання наркотичних засобів з метою збуту.

Крім цього зазначає, що суд необґрунтовано не врахував та відкинув як доказ винуватості показання свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні повідомив, що купував у обвинуваченого ОСОБА_7 наркотики. Пізніше даного свідка встановили працівники поліції та він упізнав ОСОБА_7 як особу, яка збувала йому наркотичні речовини.

Звертає увагу, що судом не було допитано ряд інших свідків, в тому числі ОСОБА_11 , який є особою, щодо якої застосовано заходи безпеки.

Крім цього, за доводами апелянта, суд також невірно відніс до обставин, що пом`якшують покарання - наявність щирого каяття, оскільки ОСОБА_7 свою винуватість у незаконному зберігання наркотичних речовин з метою збуту заперечує, стверджуючи, що придбав та зберігав їх для власного вживання.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього належного йому майна, окрім житла.

Заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 подані доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначає, що судом першої інстанції дії ОСОБА_7 невірно кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великому розмірі без мети збуту, оскільки згідно наказу МОЗ України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» вилучений у ОСОБА_7 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 74,1 г. не відноситься до великого розміру,

Захисником ОСОБА_8 подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, в яких він просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги прокурора з доповненнями заступника керівника Київської міської прокуратури, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, допитавши свідків, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.368 КПК України суд наряду з іншими питаннями, що вирішуються при ухваленні вироку, повинен вирішити:

- чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що його запросили в якості понятого при проведенні обшуку в квартирі ОСОБА_7 . Під час обшуку було виявлено приблизно 90 грам подрібненої речовини, схожої на коноплю, та біля 30 кущів коноплі, яка росла у горщиках. Під час обшуку у квартирі був присутній ОСОБА_7 . По закінченню обшуку був складений протокол, який він підписав;

- даними протоколу обшуку від 12.06.2019 року та відеозапису, який є невід`ємною частиною до даного протоколу, згідно якого 12.06.2019 року на підставі ухвали слідчого судді (справа 761/19627/19) від 14.05.2019 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 , де було виявлено та вилучено: 91 (дев`яносто один) поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору; електронні ваги; частину пластмасової пляшки;

-постановою слідчого від 14.07.2019 року вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0005661 від 12.06.2019 року;

- даними висновку експерта від 19.06.2019 № 11-2/3342, згідно якого вилучена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, що міститься у 5 (п`яти) пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовими застібками, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,83 г., 0,78 г., 0,87 г., 0,91 г., 0,86 г. Крім цього, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, що міститься у 76 (сімдесяти шести) пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовими застібками, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,90 г., 0,91 г., 0,86 г., 089 г., 0,85 г., 0,86 г., 0,87 г., 0,89 г, 0,83 г., 0,61 г., 0,87 г., 0,69 г., 0,62 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,84 г., 0,88 г., 0,87 г., 090 г., 0,90 г., 0,92 г., 086 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,88 г., 0,91 г., 0,92 г., 0,89 г., 0,89 г., 0,91 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,87 г., 0,88 г., 0,86 г., 0,88 г., 0,68 г., 0,91 г., 0,86 г., 0,93 г., 0,92 г., 0,80 г., 0,87 г., 0,89 г., 0,90 г., 0,90 г., 0,89 г., 0,87 г., 089 г., 0,87 г., 0,86 г., 0,85 г., 0,99 г., 0,86 г., 0,72 г., 0,90 г., 0,92 г., 0,67 г., 0,86 г., 0,92 г., 0,86 г., 0,87 г., 0,90 г., 0,85 г., 0,85 г., 0,62 г., 0,87 г., 0,77 г., 0,94 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,86 г., 0,85 г., 0,92 г., 0,91 г., 0,64 г.;

- даними висновку експерта від 13.06.2019 № 11-2/3340, згідно якого вилучена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, що міститься у 10 (п`яти) поліетиленових пакетах, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,86 г., 0,91 г., 0,90 г., 0,90 г., 0,93 г., 0,95 г., 0,95 г., 0,87 г., 0,89 г., 0,91 г., загальною масою 9,07 г.

Суд першої інстанції, дослідивши обставини кримінального провадження та оцінивши представлені стороною обвинувачення докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України.

Свій висновок суд обґрунтував тим, що наданими стороною обвинувачення доказами, які досліджені під час судового розгляду, не підтверджується факт придбання та зберігання ОСОБА_7 наркотичного засобу з метою збуту.

За висновками суду, вилучена у ОСОБА_7 кількість наркотичного засобу - канабісу та спосіб упакування, за відсутності інших даних про те, що дана особа займалась незаконним збутом наркотичних засобів, не можуть бути визначальними доказами вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

З огляду на це суд першої інстанції визнав, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України не містить допустимої інформації щодо збуту наркотичного засобу обвинуваченим жодній особі, таких фактів органом досудового розслідування не доведено, оперативні закупівлі не проводилися, у зв`язку з чим дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великому розмірі без мети збуту.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого зі статті 307 на статтю 309 КК України відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, наряду з іншими, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч.2 ст.94 КПК України визначено, що при постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. За висновками колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 14.05.2025 року у справі №754/4640/23, про умисел на збут (мету збуту) наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути дослідженні обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно і т. ін.), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут. Якщо ж волею особи не обумовлено те, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться у її володінні (як у випадку зі знахідкою), то у такому разі умисел на збут потребує більш ретельного дослідження.

За висунутим обвинуваченням, яке прокурор вважає доведеним, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, у невстановлений час та місці придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому переніс за місцем свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , розфасував вказаний наркотичний засіб у поліетиленові пакети та зберігав на балконі квартири з метою подальшого збуту.

В подальшому, 12.06.2019 року за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції проведено санкціонований обшук, в ході якого у вказаній квартирі виявлено та вилучено електронні ваги та 91 (дев`яносто один) поліетиленовий згорток, всередині яких знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, загальною масою 74,1 г.,який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.307 КК України, яка підлягає доказуванню, полягає у наявності в особи прямого умислу при незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні наркотичних засобів або психотропних речовин з метою збуту, а також їх незаконний збут. Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що стороною обвинувачення представленими доказами не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_7 умислу на придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, оскільки їх кількість та спосіб упакування у даному конкретному випадку, за відсутності інших доказів, не можуть бути достатніми доказами на підтвердження того, що ОСОБА_7 придбав та зберігав дані наркотичні засоби саме з метою подальшого збуту. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів вважає не спростованими показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він є наркозалежною особою, в зв`язку з чим незадовго до проведеного обшуку придбав у невстановленої слідством особи для власного вживання наркотичний засіб - канабіс у розфасованому вигляді, який став зберігати в квартирі, де він мешкав. Велику кількість придбаного пояснює тим, що на постійній основі вживає наркотичні засоби і придбання в такій кількості для нього було дешевшим по ціні. Придбаний ним канабіс вже був розфасований по пакетиках, проте в якій точно кількості, вже не пам`ятає. На підтвердження того, що він зберігав дані наркотичні речовини для власного вживання без мети збуту свідчить і те, що під час обшуку в квартирі також було виявлено саморобний пристрій «бульбулятор», який він використовував для вживання канабісу. Під час обшуку він добровільно вказав працівникам поліції на місце зберігання наркотичних засобів, чим сприяв розкриттю злочину.

Із наявної в матеріалах справи довідки КМНКЛ «Соціотерапія» від 19.06.2019 року № 416937 вбачається, що ОСОБА_7 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.10.2009, діагноз: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.

Крім цього, під час апеляційного розгляду стороною захисту надано додаткові документи, зокрема заключення психіатра КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги «Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» від 10.06.2025 року, за висновками якого ОСОБА_7 має діагноз: наслідки органічного ураження головного мозку поєднаного ґенезу - судинного (ДЕП ІІ ст.змішаного ґенезу, ГХ ІІ ст.), інтоксикаційного (ВІЛ-інфекція ІYст.ЗЗТБ(2014) анамнестично, хронічний вірусний гепатит С, ненотип 1, фіброз печінки ІІ-ІІІ ст., спленомегалія; психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, метаболічний синдром, у вигляді вираженого церебрастенічного синдрому з інсомнією, помірного мнестичного зниження. Також обвинуваченим надано консультативні висновки спеціалістів, з яких вбачається наявність у ОСОБА_7 ряду інших тяжких захворювань.

За доводами апеляційної скарги прокурора, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 виявлено та вилучено 91 поліетиленовий згорток з особливо небезпечною наркотичною речовиною - канабісом в кількості 74.1г. та електронні ваги. Спосіб пакування та розфасування свідчать про те, що ОСОБА_7 зберігав наркотичні засоби саме з метою збуту.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи. Відповідно до наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розміри наркотичних засобів визначені на підставі існуючої практики боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів та з урахуванням існуючої міжнародної практики, що базується на визначеній добовій дозі (definitedailydose) (далі - ВДД) за даними Міжнародного комітету з контролю за наркотиками ООН. До невеликих розмірів віднесені ті, що не перевищують 10 ВДД. Великі розміри - у межах від 100 до 1000 ВДД. Особливо великі розміри перевищують 1000 ВДД. Таким чином, з урахуванням того, що за даною методикою добова доза вживання наркотичного засобу у виді канабісу складає 0,5г., тобто у ОСОБА_7 було вилучено наркотичний засіб канабіс в кількості, яка відповідає 148 визначеним добовим дозам, колегія суддів вважає не спростованими показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.10.2009, та страждає на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, про те, що він придбав зазначену кількість наркотичних засобів для власного вживання, без мети збуту. На підтвердження достовірності показань обвинуваченого свідчить і те, що під час обшуку у місці зберігання наркотичних засобів було виявлено саморобний пристрій «бульбулятор», з допомогою якого, як пояснив обвинувачений, він вживав придбаний канабіс.

Із показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , які безпосередньо допитувались як судом першої, так і апеляційної інстанції, також не підтверджується наявність в обвинуваченого умислу на придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту.

Зокрема, свідок ОСОБА_14 в суді апеляційної повідомив, що він є братом обвинуваченого та йому відомо, що брат довгий час вживає наркотичні засоби, проте збутом не займається. Свідок повідомив, що до проведення обшуку у квартирі, ОСОБА_7 йому повідомляв, що придбав у значній кількості розфасований наркотичний засіб з метою власного вживання.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_10 підтвердив надані ним показання в суді першої інстанції та повідомив, що познайомився із обвинуваченим через свого знайомого, дані про якого він не бажає розголошувати. Один раз придбавав у ОСОБА_7 наркотичні речовини екстезі та амфетамін. Коли це було, вже не пам`ятає. Також свідок повідомив, що показання про збут йому наркотичних речовин ОСОБА_7 він погодився надати на прохання працівників поліції, які показали йому фото обвинуваченого ОСОБА_7 та сказали співпрацювати з ними, а якщо він відмовиться, то йому буде погано. Оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язані з наркотиками, під психологічним тиском працівників поліції погодився надати викривальні показання щодо ОСОБА_7 .

Оцінюючи показання даного свідка на предмет їх достовірності та допустимості, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що до показань свідка ОСОБА_10 слід відноситись критично, оскільки свідок стверджує, що він погодився давати викривальні показання проти ОСОБА_7 під психологічним тиском працівників поліції, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язані з наркотиками

Крім цього, як вірно встановив суд першої інстанції, показання даного свідка є суперечливими, оскільки під час допиту в суді першої інстанції свідок вказав, що обвинуваченого бачить вперше, в той же час стверджує, що придбавав у ОСОБА_7 амфетамін. При цьому свідок не зміг повідомити дату, місце та конкретні обставини, за яких обвинувачений збув йому наркотичні речовини.

Крім цього, існують обґрунтовані сумніви щодо достовірності показань свідка ОСОБА_10 і з тих підстав, що якщо даний факт незаконного збуту ОСОБА_7 наркотичних речовин дійсно мав місце і він був відомий працівникам поліції, він міг стати предметом перевірки шляхом проведення досудового розслідування, проте такі дані в матеріалах провадження відсутні і даний епізод ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням не висувається.

Що стосується доводів прокурора про те, що судом не було допитано свідка ОСОБА_11 , який є особою, щодо якої застосовано заходи безпеки ОСОБА_11 , то колегія суддів також не може брати до уваги показання даного свідка, від допиту якого прокурор як в суді першої, так і апеляційної інстанції відмовився.

Інші досліджені судом докази, зокрема протокол обшуку від 12.06.2019 року, висновки експертів № 11-2/3342 від 19.06.2019 та № 11-2/3340 від 13.06.2019, підтверджують виявлення за місцем проживання обвинуваченого наркотичних засобів, проте не підтверджують наявність в обвинуваченого умислу на збут наркотичних засобів, що були вилучені під час обшуку від 12.06.2019 року.

Як неодноразово констатував Верховний суд у свої рішеннях (постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17), для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Колегія суддів вважає, що за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за статтею 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не доводиться винуватість ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

Разом із цим заслуговують на увагу доводи заступника керівника Київської міської прокуратури, викладені у поданих ним доповненнях, що вилучений у ОСОБА_7 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 74,1 г. не відноситься до великого розміру, згідно до наказу МОЗ України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу».

Згідно висновків експерта №11-2/3342 від 19.06.2019, №11-2/3340 від 13.06.2019 вилучена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабіс. Загальна маса наркотичних засобів, вилучених в ОСОБА_7 під час обшуку, складає 74, 1 г.

Згідно наказу МОЗ України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» великими розмірами канабісу вважається вага від 500 г. до 2500 г.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, оскільки за встановлених судом фактичних обставин дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкцією ч.1 ст.309 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на даний час сплили.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року не набрав законної сили, у зв`язку із оскарженням його учасниками кримінального провадження в апеляційному порядку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З цих підстав подане обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 126 КПК передбачено, що питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеного в Постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування кримінального провадження №0005661 по обвинувачуванню ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України, залучалися експерти для проведення судових експертиз, витрати на проведення яких склали 4 396,28 грн.

Таким чином, витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Питання речових доказів колегія суддів вирішує згідно вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 з доповненнями заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження №0005661 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речові докази у провадженні:

- наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 74,1 г., електронні ваги, частину пластмасової пляшки, після набрання вироком законної сили, - знищити;

- мобільний телефон марки «Lenovo», білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картками абонентських номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , - повернути обвинуваченому ОСОБА_7 , як законному власнику.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 4 396,28 грн. віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4