ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 03 вересня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0002866 від 16 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 03 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджене із прокурором, про арешт майна в кримінальному провадженні №0002866 від 16 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Накладено арешт на:

- страховий поліс №229487823;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 ;

- п`ять документів до автомобіля Mercedes-Benz E350, 2014 р.в. з реєстраційним номером Республіки Румунія ОСОБА_8 на румунській мові;

- копія паспорта громадянина Румунії серії НОМЕР_2 ;

- чорновий запис на одному аркуші паперу в клітинку;

- ключі від автомобіля Мерседес Бенс Е350, 2014 р.в. з реєстраційним номером Республіки Румунія ОСОБА_8 ;

- автомобіль Мерседес Бенс Е350, 2014 р.в. з реєстраційним номером Республіки Румунія ОСОБА_8 , який поміщений на спеціалізований майданчик ГУНП в Чернівецькій області.

На вказану ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , в якій захисник не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим.

ЄУНСС: 725/7789/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-сс/822/282/25 Доповідач: ОСОБА_1

Зазначає, що транспортний засіб Мерседес Бенс Е350, 2014 р.в. з н.з. НОМЕР_3 є власністю особи, яка не є фігурантом кримінального провадження та не має до вчиненого кримінального правопорушення жодного відношення.

Стверджує, що в клопотанні про накладення арешту не наведено доцільності обмеження прав щодо вилученого транспортного засобу та його відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Вважає, що органом досудового розслідування не наведено перелік слідчих дій, які плануються провести із вказаним автомобілем.

Зазначає, у разі необхідності власник майна може надати вказаний автомобіль для проведення процесуальних дій.

Посилається на те, що зазначений автомобіль не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не може зберігати на собі будь-яких слідів чи інших відомостей, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вважає, що у клопотанні слідчого не зазначено жодних правових підстав для накладення арешту на майно, а слідчий суддя вийшов за межі поданого клопотання та самостійно визначив підставу для накладення арешту.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та повернути вилучене майно, особі в якої воно було вилучене ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, дослідивши витребувані матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги слідчим суддею були дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 16.08.2025 року до ЄРДР за №0002866 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР, громадянин ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими, невстановленими на даний момент особами, за грошову винагороду здійснюють організацію переправлення осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.08.2025 року, того ж дня на блок-посту «Звенячин» дороги М19 450 км с. Звенячин Чернівецького району Чернівецької області в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 (а.с. 35-39).

Згідно протоколу обшуку від 28.08.2025 року виявлено та вилучено: страховий поліс №229487823, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , п`ять документів до автомобіля Mercedes-Benz E350, 2014 р.в. з реєстраційним номером Республіки Румунія НОМЕР_3 на румунській мові, копія паспорта громадянина Румунії серії НОМЕР_2 , чорновий запис на одному аркуші паперу в клітинку, ключі від автомобіля Мерседес Бенс Е350, 2014 р.в. з реєстраційним номером Республіки Румунія ОСОБА_8 , автомобіль Мерседес Бенс НОМЕР_4 , 2014 р.в. з реєстраційним номером Республіки Румунія ОСОБА_8 , який поміщений на спеціалізований майданчик ГУНП в Чернівецькій області (а.с. 41-45).

Згідно постанови старшого слідчого СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_11 про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 28 серпня 2025 року, вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002866 (а.с. 51).

28 серпня 2025 року слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді із клопотання про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку та визнано речовим доказом (а.с. 1-5).

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 03 вересня 2025 року вказане клопотання було задоволено та накладено арешт на зазначене майно.

Слідчий суддя приймаючи таке рішення вказав, що метою та підставою для накладення арешту є забезпечення збереження даних речових доказів.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість накладення арешту, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Твердження апелянта про те, що користувачем транспортного засобу є інша особа, яка не має відношення до кримінального провадження - не є достатньою підставою для відмови у накладенні арешту, враховуючи те, що автомобіль використовувався, як знаряддя вчинення злочину.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оскільки в даному випадку ідеться про накладення арешту на транспортний засіб Мерседес Бенс Е350, 2014 р.в. з реєстраційним номером Республіки Румунія ОСОБА_8 з метою забезпечення збереження цього речового доказу, такий арешт може бути накладений на майно іншої особи, яка не фігурує в рамках даного кримінального провадження.

Для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів КПК України передбачено дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (частина 3 статті 170 КПК України).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу причетність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Враховуючи обставини можливого вчинення злочину, який розслідується у цьому кримінальному провадженні, існує сукупність розумних підозр вважати, що автомобіль Мерседес Бенс Е350, 2014 р.в. з реєстраційним номером Республіки Румунія ОСОБА_8 та інші вилучені під час обшуку речі можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до негативних наслідків для проведення досудового розслідування, таких як приховування, пошкодження чи псування майна.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 03 вересня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0002866 від 16 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

22.09.2025 року

(дата засвідчення копії)