УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000227 від 13.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000227 від 13.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна, яке вилучено 11.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: мобільний телефон ОСОБА_5 - Meizu M6 Note, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з абонентським номером НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакету № ICR 0078894.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000227 від 13.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше грудня 2024 року, будучи обізнаним у правилах вступу на навчання та порядку отримання відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня, маючи на меті особисте збагачення, у невстановленому досудовим розслідуванні місці у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, з метою використання іншою особою, з метою подальшого його збуту та звернення на свою користь.

Розуміючи неможливість реалізації свого умислу одноособово, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, направлених на підробку офіційних документів, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, підшукав невстановлену особу, якій повідомив свій злочинний умисел та отримав згоду.

Так, у грудні 2024 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, при особистій зустрічі, запропонував ОСОБА_6 виготовити для нього диплом про вищу освіту одного з навчальних закладів, які залишись на тимчасово окупованій території України, за грошові кошти у сумі 2500 доларів США, на що отримав згоду.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, в період часу з грудня 2024 по січень 2025 років, перебуваючи у невстановленому місці, за допомогою невстановленого технічного обладнання, виготовив диплом з серією та номером НОМЕР_4 (НОМЕР_5) виданого на ім`я ОСОБА_6 , про те що останній закінчив у 2013 році Донецький національний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію спеціаліста з правознавства, та додаток до нього з серією та номером НОМЕР_6.

Завершуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на підроблення та збут офіційного документу ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці, при особистій зустрічі, передав ОСОБА_6 зазначений диплом з додатком, за що отримав грошові кошти у сумі 2500 доларів США.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.03.2025, продовжуючи підшукувати осіб, які бажають придбати підроблений офіційний документ у вигляді диплому про вищу освіту, запропонував раніше йому знайомій ОСОБА_7 , виготовити чинний диплом про вищу освіту одного з навчальних закладів, які залишись на тимчасово окупованій території України, за грошові кошти у сумі 1000 доларів США, на що отримав згоду та персональні дані ОСОБА_7 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, в період часу з 17.03.2025 по 11.04.2025, перебуваючи у невстановленому місці, за допомогою невстановленого технічного обладнання, виготовив диплом серії НОМЕР_4 виданого на ім`я ОСОБА_8 , про те що остання закінчила у 2011 році Донецький національний університет і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Управління персоналом і економіка праці» та здобула кваліфікацію економіста, та додаток до нього серії 12 ВБ №441801.

Завершуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на підроблення та збут офіційного документу 11.04.2025 близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні кабінету №624 за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка 6, передав ОСОБА_7 зазначений диплом з додатком, за що отримав грошові кошти у сумі 42000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, з метою використання іншою особою та його збуті, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

11.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 з а адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено майно на яке слідчий просить накласти арешт.

11.06.2025 постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, слідчий за погодженням з прокурором просить накласти на вищезазначене майно арешт.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд клопотання без його участі та задовольнити клопотання про арешт майна з підстав у ньому наведених.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні СУ ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000227 від 13.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

11.06.2025 постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 11.06.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000227 від 13.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 11.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

-мобільний телефон ОСОБА_5 - Meizu M6 Note, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з абонентським номером НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакету № ICR 0078894.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1