Номер провадження: 11-сс/813/865/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2025, якою в межах к/п № 001430 від 26.11.2024 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, працюючого генеральним директором КНП «ООМЦПЗ» ООР, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.06.2025 включно

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СУГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у виді триманні під вартою до 12.06.2025 включно, без визначення застави, відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав на те, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу. При цьому, слідчий суддя не визначав розмір застави з огляду на обставини вчинених злочинів та особу підозрюваного.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою з огляду на таке:

висновки слідчого судді є необґрунтованими та зроблені без надання належної оцінки тій обставині, що в рамках даного к/п відсутня обґрунтована підозра за фактом можливого вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, що свідчить про істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону;

в розділі «Оцінка обґрунтованості підозри, зміст повідомлення про підозру» вказано стверджувальна обставина, що 15.04.25 повідомлено про підозру не ОСОБА_8 , а іншій особі, яка є захисником у даній справі (арк. 2 оскаржуваної ухвали);

слідчим суддею не враховано визнання ОСОБА_8 обставин у підозрі, готовність останнього надавати активну допомогу органу досудового розслідування, його міцні соціальні зв`язки, наявність дружини, дітей, наявні хвороби;

слідчий суддя посилається на багатоепізодний характер дій (арк. 20 оскаржуваної ухвали), одночасно надаючи оцінку обставинам викладеним у підозрі за одним епізодом. Очевидно, що це вказує на відсутність достатніх підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою при аналізи наданих прокурором матеріалів, що зумовило суд додавати аргументи та абстрактно та безпідставно посилатися на багатоепізодність;

стосовно іншого підозрюваного, також керівника медичної установи, у цій справі при ідентичних обставинах, судом обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 106 тис. грн.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 17.04.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

У судовому засіданні захисник підтримала свою апеляційну скаргу з доповненням у повному обсязі та просила її задовольнити, натомість прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, суд 1-ої інстанції зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, зокрема, у тому, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласник медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, будучи достовірно усвідомленим про те, що з 17.03.2014 на території України діє особливий період, а з 24.02.2024 Указом Президента України оголошено проведення загальної мобілізації на території областей, а також про те, що на період дії воєнного стану на території України з метою забезпечення обороноздатності держави, захисту незалежності та територіальної цілісності України, особи призовного віку (від 18 до 60 років, придатні до військової служби) підлягають мобілізації, проте не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, що визнані в установленому порядку тимчасово непридатними або непридатними до військової служби за станом здоров`я, будучи достовірно обізнаним про специфіку ведення медичної документації, яка дозволяє безперешкодно пройти військово-лікарську експертизу та специфіку медичних діагнозів, що відображають інформацію про настання, перебіг (розвиток) і наслідки перенесення особами психічних захворювань, прийняв для себе рішення умисно з корисливих мотивів організувати підроблення медичних виписок (кратких виписок з історії хвороб), які видаються та посвідчуються службовими особами КНП «ООМЦПЗ» ООР з метою протиправного сприяння громадянам України в безперешкодному проходженні військово-лікарської експертизи всупереч установленого законодавством порядку усвідомлюючи, що таким чином він буде перешкоджати законній діяльності ЗСУ в особливий період, сприяючи вказаним особами уникнути призову під час мобілізації, ухилятись від виконання конституційного обов`язку захищати територіальну цілісність держави.

15.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України за кваліфікуючими ознаками організація складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Всупереч твердженням сторони захисту, апеляційний суд зауважує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження в їх сукупності, а саме:

повідомленнями про виявлення ознак кримінального правопорушення Управління Служби Безпеки України в Одеській області;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 (завідуючої змішаного психіатричного відділення структурного підрозділу № 3 КНП «ООМЦПЗ» ООР) від 22.01.2025, яка повідомила про факти залучення останньої до незаконних дій, направлених на системну підробку медичної документації та внесення завідомо неправдивих відомостей стосовно наявності конкретних діагнозів у вигляді тяжких виражених стійких психічних розладів, що утворить реальну можливість на уникнення призову під час мобілізації та під час дії воєнного стану на території України керівництвом КНП «ООМЦПЗ» ООР в особах ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в інтересах фактично здорових осіб чоловічої статі призовного віку;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (завідуючої психіатричного змішаного з ліжками для надання паліативної допомоги відділення № 6 КНП «ООМЦПЗ» ООР) від 24.01.2025, яка повідомила про факти залучення останньої до незаконних дій, направлених на системну підробку медичної документації та внесення завідомо неправдивих відомостей стосовно наявності конкретних діагнозів у вигляді тяжких виражених стійких психічних розладів, що утворить реальну можливість на уникнення призову під час мобілізації та під час дії воєнного стану на території України керівництвом КНП «ООМЦПЗ» ООР в особах ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в інтересах фактично здорових осіб чоловічої статі призовного віку;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (завідуючої 17 змішаного психіатричного відділення КНП «ООМЦПЗ» ООР) від 06.02.2025, яка повідомила про факти залучення останньої до незаконних дій, направлених на системну підробку медичної документації та внесення завідомо неправдивих відомостей стосовно наявності конкретних діагнозів у вигляді тяжких виражених стійких психічних розладів, що утворюють реальну можливість на уникнення призову під час мобілізації та під час дії воєнного стану на території України керівництвом КНП «ООМЦПЗ» ООР в особах ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в інтересах фактично здорових осіб чоловічої статі призовного віку;

протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій за результатами проведення негласних розшукових заходів у вигляді аудіо-, відеоконтролю осіб за місцем їх знаходження від 24.01.2025, 03.02.2025, 27.02.2025, 28.02.2025, 11.03.2025, 12.03.2025, 29.02.2025, 04.03.2025, 04.03.2025, 10.03.2025, 17.03.2025, 18.03.2025, якими зафіксовано факти незаконних дій, направлених на системну підробку медичної документації та внесення завідомо неправдивих відомостей стосовно наявності конкретних діагнозів у вигляді тяжких виражених стійких психічних розладів, що утворюють реальну можливість на уникнення призову під час мобілізації та під час дії воєнного стану на території України керівництвом КНП «ООМЦПЗ» ООР в особах ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в інтересах фактично здорових осіб чоловічої статі призовного віку;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 , який надав показання щодо неодноразових фактів підробки медичної документації за вказівкою ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , з метою подальшого використання відповідних документів особами чоловічої статі призовного віку для ухилення від мобілізації;

протоколом обшуку у приміщеннях КНП «ООМЦПЗ» ООР за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9 від 15.04.2025, в ході якого вилучено речові докази (підроблена медична документація та медичні картки на осіб чоловічої статі призовного віку, які фактично не проходили лікування у відповідному медичному закладі).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає передчасними доводи захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 , оскільки на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження триває, здійснюються відповідні слідчі (процесуальні) дії задля збирання відповідних доказів, на підставі оцінки яких можливо буде дійти висновку стосовно наявності або відсутності в діях підозрюваного ознак складу інкримінованого йому злочину.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування доказів достатньо для формування стійкого переконання про наявність в діях ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто на даному етапі досудового розслідування наявна обґрунтована підозра.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 176 КПК України в діючій редакції, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Положення п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК встановлюють вид запобіжного заходу - тримання під вартою.

Отже, законодавець імперативно встановив, що під час дії воєнного стану на території України до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, в тому числі, передбаченого ст. 114-1 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається із мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя констатував наявність у вказаному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_8 ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

За обставинами даного кримінального провадження, ОСОБА_8 було призначено на посаду генерального директора КНП «ООМЦПЗ» ООР. Кримінальні правопорушення ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вчиненні яких він підозрюється, були вчинені з використанням службових повноважень.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України, який крім іншого інкримінується підозрюваному ОСОБА_8 , раніше не судимому, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до положень ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

При цьому, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 500988 за результатами повторного огляду ОСОБА_8 встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01.08.2025.

Отже, суворість передбаченого покарання у взаємозв`язку з наявними документальними підставами для перетину державного кордону підозрюваним ОСОБА_8 у своїй сукупності підтверджують існування ризику переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Враховуючи особливість кримінальних правопорушень, інкримінованих підозрюваному, зокрема їх вчинення з використанням службових повноважень, в тому числі вплив на підлеглих, використання речей та документів, прямо пов`язаних зі службовою діяльністю підозрюваного, що було виявлено під час проведеного обшуку та допитів свідків, а також в ході негласних розшукових слідчих дій, апеляційний суд констатує наявність підвищених ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищення, переховування, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних, експертів тощо в цьому ж кримінальному провадженні).

При цьому, апеляційний суд погоджується з твердженням слідчого судді щодо того, що підозрюваний ОСОБА_8 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може використати відповідну інформацію з метою знищення речей та документів, які можуть мати значення та використатися в ході розслідування.

Ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_8 іншого злочину на переконання апеляційного суду не доведений, оскільки він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

З врахуванням особливостей інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, підвищену суспільну небезпеку діянь, вчинених в умовах введеного на території України воєнного стану, наявність ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, інших підозрюваних тощо, знищення, переховування, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, апеляційний суд констатує що стосовно підозрюваного може бути застосовано виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 176, ч. 4 ст. 183 КПК України.

Водночас, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту з приводу можливості застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_15 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, з таких підстав.

Як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, дійшовши висновку про відсутність підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу, виходив із приписів ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України.

Апеляційний суд зауважує, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК України не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених ст.ст. 177, 178 КПК України.

В даному кримінальному провадженні, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, ОСОБА_8 обставини досудового розслідування, а також те, що на час розгляду клопотання слідчого проводилися необхідні слідчі та процесуальні дії, встановлювалися інші співучасники злочину та дійшов обґрунтованого висновку про те, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_15 можливо лише шляхом застосування безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_8 на даному етапі розгляду провадження необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави, який зможе запобігти встановленим судом ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження захисника щодо того, що в п. 3.3 мотивувальної частини оскаржуваної ухвали помилково зазначено прізвище особи, якій було оголошено підозру, а саме вказано ОСОБА_7 , яка є захисником, замість правильного ОСОБА_8 , однак апеляційний суд зауважує, що зазначена обставина не впливає на правильність прийнятого судового рішення та не порушує права ОСОБА_8 , при цьому вважає за необхідне рекомендувати слідчому судді ОСОБА_1 виправити описку в оскаржуваній ухвалі.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 17.04.2025, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.06.2025 включно, без визначення застави залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 виправити описку в п. 3.3 мотивувальної частини ухвали, щодо прізвища підозрюваного.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4