Справа № 362/2775/25
Провадження № 1-кп/362/507/25
ВИРОК

Іменем України

05.05.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000207 від 24.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українець, громадянин України, освіта середня, проживає у цивільному шлюбі, неофіційно працює будівельником, зареєстрований у АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст. 162 КК України,

встановив:

Епізод 1. 23.03.2025, близько 01:33 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 перебував поряд з магазином «ТОР Маркет», який розташований за адресою: Київська область. Обухівський район, м. Васильків, вул. Гетьмана Сагайдачного, 32а, де побачив, що у вказаному магазині відсутні будь-які стороні особи. Після цього у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення. Реалізуючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, розуміючи що на території України діє воєнний стан. пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 поштовхом рук відчинив металопластикові вхідні двері до магазину «ТОР Маркет», проник всередину вищевказаного приміщення магазину та з шафи викрав грошові кошти в загальній сумі 8800 грн., що належать потерпілому ФОП ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викрадений майном розпорядився на власний розсуд, чим потерпілому ФОП ОСОБА_6 завдав майнової шкоди на вищевказану суму.

Епізод 2. 23.03.2025 близько 02:40 год. ОСОБА_4 перебував поряд з магазином «ТОР Маркет», який розташований за адресою: Київська область. Обухівський район, м. Васильків, вул. Гетьмана Сагайдачного, 32а, та у нього виник прямий умисел, направлений на незаконне проникнення у приміщення вказаного магазину. Далі ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, де зазначено, що кожному гарантується недоторканість житла, а також іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інше як за вмотивованим рішенням суду, а також вимоги ст. 12 «Загальної декларації прав людини», ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння, діючи з прямим умислом, з мотивів неповаги до права особи на недоторканість іншого володіння особи. впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, всупереч волі власника та без його дозволу, поштовхом рук відчинив металопластикові вхідні двері до магазину «ТОР Маркет», який відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 20.09.2024 виданого Головним управлінням ДПС у Київській області належить ФОП ОСОБА_6 , проникнувши до приміщення магазину.

ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Він повністю погодився з їх кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що частково відшкодував заподіяну шкоду, щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 матеріального та морального характеру не має, щодо міри покарання поклалася на розсуд суду.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані: за епізодом 1 - за ч 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану та за епізодом 2 - за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисні кримінальні правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та/або у лікаря-психіатра не перебуває, з посередніми характеристиками за місцем проживання, неофіційно працює будівельником, має сім`ю, на його утриманні перебуває малолітня дитина, тобто у нього наявні міцні соціальні зв`язки.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає .

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості цих кримінальних правопорушень, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, особи винного, його ставлення до скоєного, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій інкримінованих санкцій та за сукупністю кримінальних правопорушень визначити обвинуваченому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2025 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком 60 днів. Враховуючи позицію прокурора щодо відсутності підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд дійшов висновку про можливість скасування цього запобіжного заходу.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України,

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Скасувати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що обраний ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2025 (справа № 362/2395/25).

Речові докази після набрання вироком законної сили: оптичні-дики «СD-R, марки «НР» з відеозаписами з камер відеоспостереження, які були розташовані в магазині «ТОП МАРКЕТ», що у м. Васильків вул. Гетьмана Сагайдачного, 32а, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1