ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002153 від 14.10.2022 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

14.10.2022 приблизно о 06 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки Ford моделі Mondeo, р/н НОМЕР_1 , рухався ним по проїзній частині просп. Незалежності в місті Житомирі зі сторони вул. М. Грушевського в напрямку вул.Київська.

Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом водій ОСОБА_4 у порушення вимог пункту 2.3(6), 12.3, 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу будинку № 186 по просп. Незалежності, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР України, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яку він об`єктивно спроможний був виявити, внаслідок чого передньою частиною автомобіля марки Ford моделі Mondeo, р/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину просп. Незалежності в межах нерегульованого пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді тупої поєднаної травми у вигляді множинних переломів ребер праворуч, двобічного гідротораксу, забою легень, забою серця, забою передньої черевної стінки, закритого вивиху правої плечової кістки з відривом великого горбика, закритого перелому обох гілок лонної кістки праворуч, закритих переломів зовнішніх виростків обох великогомілкових кісток з переломом головок малогомілкових кісток, синця, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3(6), 12.3, 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження середньої тяжкості, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину не визнав, вимоги позову не визнав. Суду пояснив, що 14 жовтня 2022 року, приблизно о 06:30 год. ранку, він їхав на роботу зі швидкістю не більше 50км/год по просп. Незалежності в бік вул. Київської. Коли переїхав вул. Незалежності та Грушевського він рухався поряд з автобусом, який був трохи попереду і рухався зі швидкістю приблизно 40 км/год. Права смуга була ширшою, але потім вона звужувалася ближче до пішохідного переходу, ліва смуга для руху була вільною. Зазначив, що він їхав з ліва від автобуса, який був трохи попереду, тому не міг побачити ні покажчики автобуса про його зупинку. Так само він не міг через автобус побачити пішоходів. Після ДТП побачив, що автобув зупинився, до цього зупинки автобуса не бачив. Пішохідний перехід він бачив, бачив зебру, тому, розуміючи, що попереду пішохідний перехід, він не збільшував швидкість, на гальма нажав тоді, коли побачив потерпілих. Коли пішоходи вийшли із-за автобуса, він побачив чоловіка, який трохи попереду, та жінку, яка тримала чоловіка під руку, але була трохи позаду нього. Одразу він застосував екстрене гальмування та з`їхав правіше. З чоловіком не відбулося зіткнення, оскільки він був попереду. Жінку зачепив серединою автомобіля і трішки лівіше від логотипу. Це відбулось у крайній правій смузі для руху. Також зазначив, що з його боку було зроблено все що можливо, він викликав всі спеціальні служби. Вважає, що причиною ДТП стало те, що потерпіла не переконалась в безпечності переходу нею проїзної чатини дороги по нерегульованому пішохідному переходу.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, його вина повністю доведена безпосередньо дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 14 жовтня 2022 року, вранці вона з чоловіком приблизно о 6 годині йшли по Проспекту незалежності в м. Житомирі. Підійшли до пішохідного переходу, зупинилися, водій на мікроавтобусі показав, що пропускає їй, тому вони рушили і тільки пройшли машину як вона відчула удар. Після цього вона була непритомна, нічого не пам`ятає. Отямилася в лікарні з гіпсом на ногах. Також зазначила, що пішохідний перехід був нерегульований, але там був знак та на переході зебра була, тільки недавно покрашена, вона звернула на це увагу з чоловіком, її не побачити було неможливо. Наїзд відбувся в ліву сторону її ноги, передньою-частиною машини. Її чоловік в ДТП постраждав теж, але він йшов справа біля неї перший ніж вона, тому встиг відскочити, та був лише забій лівої руки. Приблизну швидкість не знає, до наїзду на неї автомобіль не бачила, він вискочив із-за машини, яка їх пропустила. Погодні умови були нормальні, ні дощу, ні снігу, це була ранкова жовтнева погода. Автобусної зупинки там немає і світла вистачало, щоб все побачити. Вказала, що через травми отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона майже два роки була в лежачому положенні, зараз вона вже може сидіти. Ходити вона не може. Забій середини у неї сильний, все зміщене, перебуває на кисневій масці, без кисню не може. Зазначила, що з обвинуваченим не примирились, бачила його лише один раз в лікарні, але вона була тоді в тяжкому стані і нічого не пам`ятає. Якби обвинувачений допоміг їй чи поцікавився, вона пішла б на поступки, однак такого не було тому просить йому максимальне покарання. Також зазначила, що від страхової компанії сумарно отримала певні суми відшкодування. В результаті травм, отриманих після ДТП отримала інвалідність першої групи. До цього інвалідності не було.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 14.10.2025 приблизно о 06-40 год. вони з дружиною йшли в бік «Автовокзалу» з вул. Грушевського в напрямку Укртелекому по вул. Ватутіна та зупинились біля пішохідного переходу. В цей час світло горіло, знак пішохідного переходу було видно добре. Їхав чорний легковий автомобіль, який не зупинився, а мікроавтобус, який їхав за ним, зупинився і рукою показав проходити. Пройшовши цей мікроавтобус, це приблизно 4 метри одну смугу для руху, він побачив автомобіль, яких їхав зі швидкість близько 90 км/год впав і втратив свідомість. В місці наїзду ніякої зупинки для транспорту не має.

Показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 узгоджуються між собою та іншими доказами по справі.

14.10.2022 внесено відомості до ЄРДР по факту ДТП, яка сталася 14.10.2022, у витягу ЄРДР зазначено: 14.10.2022 року близько 06.30 год. водій автомобіля марки «Ford» моделі «Mondeo» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 , рухаючись по проїзній частині проспекту Незалежності, поблизу буд. № 188, що в м. Житомирі допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину проспекту Незалежності, в межах нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до медичного закладу м. Житомир. (а.с.170 т.1).

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2022 з доданими до нього схемою, ілюстративною таблицею (а.с.174-183 т.1), оглянута горизонтальна ділянка автодороги за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 186. Оглядом установлено, що на місці події є пішохідний перехід, покриття дороги асфальтобетонне, сухе, чисте загальною шириною 16,8 м. дорога призначена для руху в обох напрямках і має по дві смуги шириною 8,4 м. в кожному напрямку. Відрізок має дорожню розмітку : 1.1, 1.3, 1.5, 1.14.2 згідно ПДР. До проїзної частини примикають бордюр та тротуар, а далі будівлі міського типу. На даній ділянці рух не регулюється, присутні дорожні знаки 5.38.1, 5.38.2 згідно ПДР. Умови освітленості : світла пора доби з природнім освітленням. Вказано положення транспортного засобу «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , згідно схеми ДТП, локалізація пошкоджень на транспортному засобі: деформація капоту автомобіля, номерного знаку та лівого дзеркала заднього виду. Присутній парний слід гальмування довжиною 1,5 та 1, 7 м, що які беруть свій початок на крайній лівій смузі руху. Даний транспортний засіб вилучений на майданчик тимчасового утримання.

Висновком експерта №СЕ-19/106-22/12278-ІТ від 29.11.2022 підтверджується той факт, що на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля Ford Mondeo р/н НОМЕР_3 , знаходились в технічно працездатному стані; в процесі дослідження технічного стану автомобіля Ford Mondeo р/н НОМЕР_3 , не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, ще впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експерта №1990 від 24.11.2022, у гр. ОСОБА_8 виявлено тупу поєднану травму у вигляді множинних переломів ребер праворуч, двобічного гідротораксу (наявності рідини в плевральній порожнині) забою легень, забою серця, забою передньої черевної стінки; закритого вивиху правої плечової кістки з відривом великого горбика, закритого перелому обох гілок лонної кістки праворуч; закритих переломів зовнішніх виростків обох великогомілкових кісток з переломом головок малогомілкових кісток, синця (без зазначення локалізації, форми, розмірів, морфологічних особливостей), яка утворилася від дії тупих твердих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних медичних документах та в описовій частині постанови про призначення судово-медичної експертизи, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до тривалого розладу здоров`я.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2022 підтверджується, що в ході даної слідчої дії ОСОБА_4 добровільно розповів про обставини скоєння ДТП та показав, як він рухався по проїзній частині просп. Незалежності, відносно елементів вказаної проїзної частини, з якою швидкістю, де розташовувались пішоходи в момент їх виявлення та де розташовувався його автомобіль в цей момент відносно елементів проїзної частини. Проведеним з цього приводу замірами встановлено, що перед ДТП автомобіль марки «Ford», моделі «Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , рухався зі сторони вул. М. Грушевського в напрямку до вул. Київської по просп. Незалежності на відстані 3,8 м. від правого краю проїзної частини та на відстані 1.7 м. до найближчої межі дорожньої розмітки пішохідного переходу, при цьому вищевказаний автомобіль від місця виявлення розташовувався на відстані 2,55 та 3,5 м. від дорожньої лівої розмітки 1.3 згідно ПДР, як від передньої частини автомобіля так і від задньої, та на відстані 3,3 м. від правої задньої частини автомобіля та до правого краю проїзної частини. Проведеними замірами зі слів ОСОБА_4 встановлено, що місце наїзду розташовувалось на відстані 4,5 м. від правого краю проїзної частини та на відстані 1,0 м. від найближчої межі дорожньої розмітки «пішохідний перехід». Також ОСОБА_4 вказав, що в правій смузі для руху перед дорожньою розміткою «пішохідний перехід» ближче до правого краю був розташований автобус, на відстані 0,3 м. від правої задньої частини та до правого краю проїзної частини; на відстані 0,2 м. від правого (переднього) краю проїзної частини та до правої передньої частини вказаного автобуса та на відстані 0,3 м. від передньої лівої частини вказаного автобуса та до найближчої межі дорожньої розмітки «Пішохідний перехід» та га відстані 11 м. від передньої правої частини вказаного автобуса та до кута буд. №186 по просп. Незалежності. Також ОСОБА_4 вказав, що рухався з приблизною швидкістю руху 50 км/год., а відстань від передньої частини його автомобіля та до передньої частини автобуса 2.25 м.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.11.2022, проведеного за участю потерпілої, встановлено, що місце ДТП розташоване на відстані 7,1 м. від правого краю проїзної частини дороги та на відстані 9,2 м. від кута будинку. Водій, який здійснив наїзд рухався в лівій смузі руху. В правій смузі руху, перед дорожньою розміткою 1.14.2 ПДР на відстані 0,4 метра зупинився автобус світлого кольору, пропускаючи її та чоловіка. З моменту зупинення автобуса та початку їх руху вони з чоловіком подолали відстань 7,1 метра до моменту наїзду за час: t1 -7,4; t2-7,1; t3-7,3; tc-7,26.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11.11.2022 вбачається, що свідок ОСОБА_9 вказав, що підійшовши з дружиною до пішохідного переходу, зупинились. На відстані 0,4 м від краю дорожньої розмітки 1.14.2 ПДР зупинився автобус, пропускаючи їх. Тоді, переконавшись в безпечності, він зі своєю дружиною почали перетинати проїзну частину просп. Незалежності в межах пішохідного переходу в темпі спокійного кроку. Місце наїзду розташоване на відстані 7,1 м. від правого краю проїзної частини та на відстані 9,2 м. від кута будинку. Відстань від краю проїжджої частини до місця наїзду на них 7,1 м. подолав за час : : t1 -7,1; t2-7,4; t3-7,3; tc-7,26.

Дані, отримані в результаті слідчих експериментів з потерпілою та її чоловіком та обвинуваченим, відрізняються між собою та від даних слідової інформації, зафіксованої в протоколі огляду місця події, щодо місця наїзду на потерпілу. При цьому суд бере до уваги об`єктивні дані щодо слідів гальмування транспортного засобу для визначення місця розташування транспортного засобу обвинуваченого.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №2616/22-25 від 28.11.2022 В даній дорожній обстановці, відповідно до заданих вихідних даних зазначених в постанові про призначення експертизи та матеріалах кримінального провадження наданих на дослідження, водій автомобіля марш «Ford» моделі «Mondeo» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. Він повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3., 18.4. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору та відповідно до проведених розрахунків в питанні в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність технічним вимогам вищезазначених пунктів ПДР України. Пішоходи ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 повинні були діяти відповідно до вимог розділу 4 «обов`язки та права пішоходів» Правил дорожнього руху України. Для регламентації та оцінки дій пішоходів вимогам розділу 4 «обов`язки та права пішоходів» Правил дорожнього руху України, спеціальні пізнання в галузі автотехнічної експертизи не потрібні і дане питання може бути вирішено слідством самостійно з урахуванням дорожньої обстановки на місці пригоди та висновків даної експертизи. З технічної точки зору та згідно проведеного дослідження причиною створення аварійної обстановки й виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в наведених умовах дорожнього руху, слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_4 , які суперечили вимогам пунктів 12.3., 18.4. Правил дорожнього руху України.

Висновки експерта є логічні, зрозумілі, науково обгрунтовані та базуються на об`єктивних вихідних даних.

Судовий експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що проводив судову автотехнічну експертизу за вихідними даними та реєстраційним номером, які містяться в постанові про призначення експертизи. У вихідних даних для проведення експертизи було зазначено, що швидкість руху обвинуваченого становила 50 км/год, а ДТП трапилась у світлу пору доби. Разом із тим, якщо була б темна пора доби то на результат дослідження це не вплинуло б, оскільки водій має реагувати однаково як в світлу пору доби так і в темну. Також пояснив, що небезпека для руху ОСОБА_4 виникає з моменту зупинення автобуса, на яку ОСОБА_4 повинен був реагувати. Крім цього вказав, що наявність чи відсутність мертвої зони не є предметом експертного дослідження. За результатом проведених досліджень ним встановлено, що небезпека для ОСОБА_4 виникла на відстані 93,4 м.

Згідно п. 2.3.б), д) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п.12.3 ПДР).

Згідно п. 18.4 ПДР, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Досліджені в судовому засіданні докази, зокрема пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , судового експерта, проведені судові експертизи, протокол огляду місця події із схемою ДТП та ілюстративною таблицею, протоколи проведення слідчих експериментів, є належними та допустимими доказами. У своїй сукупності доводять вину ОСОБА_4 , а саме не дотримання ним вимог п 2.3 (б), 12.3, 18.4ПДР, що стало причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 мав технічну можливість і повинен був в силу п вимог пунктів 12.3., 18.4. Правил дорожнього руху застосувати термінове зменшити гальмування з моменту виникнення небезпеки у виді зупинки автобуса. Доводи ОСОБА_4 про те, що він рухався в правій смузі руху спростовуються його ж поясненнями, поясненнями потерпілої, свідка, що в правій смузі руху рухався інший транспортний засіб автобус та слідами гальмування його автомобіля на крайній лівій смузі руху.

Доводи захисника, що експертом неправильно визначено момент виникнення небезпеки для обвинуваченого також спростована доказами, дослідженими у судовому засіданні. Так, у вихідних даних до експертизи вказано, що небезпека для руху водію ОСОБА_4 виникає з моменту зупинки транспортного засобу, який перебував у правій смузі руху та зупинився перед дорожньою розміткою 1.14.2 згідно ПДР України, надаючи перевагу в русі пішоходам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Враховуючи наведене, суд погоджується з тим, що момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_4 визначено вірно.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_4 не бачив і не міг бачити зупинення автобуса, який їхав дещо попереду нього по правій смузі також є неспроможними в силу того, що ОСОБА_4 був водієм транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, під час керування яким зобов`язаний був дотримуватись ПДР, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Отже твердження захисту є безпідставні.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його необережні дії за ст. 286 ч.1 КК України, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно з ч.4 ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, на час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не перебував, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, версію захисту побудував на перекладенні відповідальності на потерпілу, стверджуючи, що саме потерпіла, яка переходила дорогу по пішохідному переходу винна у ДТП.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе у разі призначення покарання в мінімальних межах. Також враховуючи відсутність даних про наявність джерел доходів у обвинуваченого, суд вважає неможливим призначення покарання у виді штрафу та виправних робіт, арешт в силу ст. 60 КК України не підлягає застосуванню до обвинуваченого. З урахуванням наведеного суд призначає йому покарання в межах санкції статті, у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк.

Враховуючи особу обвинуваченого, який хоча раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив неумисне кримінальне правопорушення у відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, однак протягом судового розгляду вибачення не просив у потерпілої, шкоди не відшкодував, вину у вчиненні ДТП перекладав на потерпілу, цинічно стверджуючи, що саме вона мала переконатися в безпечності переходу нерегульованого пішохідного переходу, а не він шляхом дотримання ПДР, в останньому слові вибачився перед родичами потерпілої, зазначивши, що не хотів, щоб так сталось і жалкує про це та бажає їм щастя та здоров`я, що свідчить про не усвідомлення обвинуваченим своєї вини та трагедії, що сталась. З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без відбування покарання та недоцільність застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілою ОСОБА_8 подано у кримінальному провадженні позов до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі Страхова компанія), ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.67 т.1), у якому, просила стягнути на її користь із Страхової компанії 50 835,61 грн. майнової шкоди та 2542 грн. моральної шкоди, а з ОСОБА_4 - 537 458 грн. моральної шкоди.

14.08.2024 ОСОБА_8 звернулась до суду із заявою, про уточнення позовних вимог, згідно якої відмовилась від позовних вимог до відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повністю, у зв`язку з виплатою їй страхового відшкодування у сумі 253260 грн, щодо позовних вимог до іншого відповідача ОСОБА_4 підтвердила, що такі вимоги залишаються незмінними.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_8 зазначила, що неправомірними діями ОСОБА_4 їй завдано моральну шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку із постійним фізичним болем та стражданнями, пов`язаними з тілесними ушкодженнями, отриманими під час ДТП, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Такі моральні страждання мають систематичний та постійний характер, оскільки в ДТП вона отримала множинні травми, має постійну тривогу та побоювання знову потрапити в ДТП. У неї змінився постійний уклад життя, вона не може вільно пересуватись без допомоги інших осіб або спеціальних засобів. Вона навіть не може без допомоги сторонніх осіб проводити окремі гігієнічні щоденні процедури, тощо. Вона вимушена постійно перебувати під інгаляцією киснем. При рухах вона відчуває болі у різних частинах тіла. Обвинувачений перед нею не вибачився. З огляду на це, вона вирахувала завдану їй моральну шкоду в грошовому еквіваленті в розмірі 537 458 грн., яку просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь.

Обвинувачений цивільний позов не визнав.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі полісу № ЕР. 210680180, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого становить 320 000,00 грн., розмір франшизи 0.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» були здійснені страхові виплати потерпілій ОСОБА_8 , в загальній сумі 263 419,87 грн.:

1) 06.10.2023 - 10 159,87 грн., з них 9676,07 грн. фактичні витрати на лікування та 483,80 грн. моральної шкоди;

2) 24.01.2024 253 260,00 грн., з них 241200 грн. страхове відшкодування у разі встановлення І групи інвалідності та 12060 грн. моральної шкоди.

Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1, п.1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Суд враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_8 спричинено моральну шкоду, яка полягає у постійному фізичному болю та страждання, які вона вимушена відчувати у зв`язку із ушкодженням здоров`я, каліцтвом, отриманими під час ДТП. Її здоров`ю було заподіяно особливо значну шкоду, вона отримала множинні травми, першу групу інвалідності, такі моральні страждання мають систематичний та постійний характер, потерпіла витратила багато часу і зусиль для відновлення попереднього стану, однак цього досягти не вдалось, назавжди порушено звичайний ритм її життя, вона не може вільно пересуватись, проводити окремі гігієнічні процедури без допомоги інших осіб або спеціальних засобів, вимушена постійно перебувати під інгаляцією киснем. Такі надзвичайно важкі умови існування свідчать про надзвичайно сильні моральні страждання. Потерпіла втратила соціальні зв`язки, вона перенесла сильний емоційний стрес через отримані травми, значно погіршився її психологічний та фізичний стан, що додає моральних страждань.

Крім того, сам факт, що шкода завдана внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого, який порушивши правила дорожнього руху, внаслідок чого спричинені потерпілій такі тяжкі наслідки, вину не визнав, не розкаявся та не вибачився завдає окремих моральних страждань.

Суд враховує зазначені істотні зміни в житті потерпілої, їх незворотність, глибину і тривалість, тривалість фізичного болю, настання інвалідності, необхідність докладання значних додаткових зусиль для організації її життя.

Суд також враховує необережну форму вини обвинуваченого, його, вік, стан здоров`я, майновий стан, та ставлення до вчиненого: він вину не визнав, не розкаявся, не вибачився, вважає, що причиною вказаних істотних наслідків є не його порушення ПДР, а те, що потерпіла не переконалась в безпечності переходу по пішохідному переходу.

Суд враховує вимоги розумності і справедливості, загальний життєвий рівень громадян України та визначає грошовий розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілій в сумі 400 000,00 грн.

Враховуючи, що страховою компанією вже виплачено 263419, 87 грн в рахунок відшкодування завданої шкоди, з яких 12543,8 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що становить 5% від всієї виплаченої суми у відповідності до вимог ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то решта суми відшкодування 400000 грн -12543,8 грн = 387456, 2 грн підлягає стягненню з обвинуваченого на підставі ст. 1194 ЦК України.

Арешт транспортного засобу підлягає скасуванню, а транспортний засіб поверненню власнику.

Судові витрати на проведення експертиз необхідно стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цим законом у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП- НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на відшкодування моральної шкоди 387456грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 4341 грн. 79 коп.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «Ford» моделі «Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику, знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду від 21.10.2022.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1