Справа № 515/1149/25
Провадження № 1-кп/515/1492/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області кримінальне провадження №0001006, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2025 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Джезказган Джезказганської області Республіки Казахстан, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 24 липня 2025 року близько 13 години 50 хвилин, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел на знищення та пошкодження майна шляхом підпалу тюків пшеничної соломи, належних ОСОБА_6 , які знаходились біля будинку АДРЕСА_1 .

Далі, 24 липня 2025 року о 13 годині 55 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на знищення та пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді пошкодження та знищення майна, через обраний нею спосіб - шляхом підпалу, розуміючи всю небезпечність та бажаючи настання наслідків у вигляді пошкодження або знищення майна, а саме тюків пшеничної соломи, належних ОСОБА_6 , які знаходились біля будинку АДРЕСА_2 , підійшла до тюків та за допомогою сірників здійснила умисний підпал вищевказаних тюків, в результаті чого вогнем було знищено тюки пшеничної соломи, належні потерпілому ОСОБА_6 , в кількості 130 штук, після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

31 липня 2025 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрювана дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч.2 ст.194 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрювана беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 , у виді позбавлення волі строком на три роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала себе винною в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, клопотала про затвердження укладеної між нею та прокурором угоди про визнання винуватості. Стверджувала, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченої.

Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468, п.1, п.3 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно за ст.12 КК України, є тяжким.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.194 КК України як умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погодилася на призначення їй узгодженого покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, яке з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, вчинено умисний тяжкий злочин, обставини його вчинення, особу винної, яка характеризується посередньо, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, якими є її з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та особі обвинуваченої, яка злочин вчинила вперше та щиро покаялася, беззастережно визнала свою винуватість.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань, пов`язаних із запобіжним заходом щодо обвинуваченої немає, з огляду на відсутність таких клопотань в учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ч. 2 ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 31 липня 2025 року про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, укладену між обвинуваченою ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно з п. п 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити, що у відповідності до положень ч. ч. 2, 3 ст. 78 КК України, якщо засуджена не виконує покладені на неї обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засуджену для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженою протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71, 72 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгодженого, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 цього кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди або прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. З цих же підстав може бути оскаржено вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги та такий вирок в касаційному порядку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженій.

Суддя ОСОБА_1