провадження №1-кп/947/929/25
У Х В А Л А

28 травня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000409 від 31.03.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

28.05.2025 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Зміст клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Вказував, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1 - 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від суду. Ризик можливого переховування від суду, є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним (позбавлення волі від 5 до 8 років) дає підстави вважати, що останній, враховуючи його особистість, може переховуватись від суду. злочинів». Тож, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_3 , який на теперішній час обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Є підстави вважати, що ОСОБА_3 , може вдатись до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вказують на його причетність до скоєння даного кримінального правопорушення, оскільки у органу досудового розслідування та суду відсутня інформація про місцезнаходження частини вкраденого майна; 3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, потерпілого, які викривають його, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду.

Вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Запобіжний захід у вигляді застави та домашнього арешту не зможуть гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження.

Стверджував, що з урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, для забезпечення належного виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.36, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, просив: 1) продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із триманням останнього в державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, строком на 60 днів; 2) у разі задоволення клопотання та визначення суми застави, визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242240 гривень; 3) на підставі ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкуватися з свідками та учасниками кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечувала, у його задоволенні просила відмовити. Зокрема зазначила, що ризик зазначені прокурором не обґрунтовані та не доведені, а все клопотання зводиться до того, що особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Вважала, що зі спливом часу, заявлені ризики зменшилися, а раніше визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.

3. Мотиви та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 01.04.2025 року, до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.05.2025 року включно.

Крім того, обвинуваченому було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240,00 грн.

Під час застосування до ОСОБА_3 вищевказаного запобіжного заходу, слідчим суддею були враховані ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

-) переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, є громадянином іншої держави, міцних соціальних зв`язків у м.Одесі та на території України не має, посвідку на постійне проживання на території України не оформлював.

Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду та залишити межі України.

-) вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_3 з 2022 року двічі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисних злочинів проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі через декриміналізації діянь, знову обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нових корисливих злочинів проти власності, які вчинив протягом п`яти днів.

Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може й надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1. 5 ч.1 ст.177 КПК України, не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого та є достатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не достатні для запобігання зазначеним ризикам.

При цьому, суд вважає, що зі спливом певного часу, вказаний ризик не зменшився, оскільки обставини, які його обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризиків переховування від суду й перешкоджає своєчасне застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу, у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень проти власності під час дії воєнного стану.

При цьому, суд вважає, що заставу у розмір 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, також слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 липня 2025 року включно.

2. Залишити без змін обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави на рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно та зобов`язати останнього: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із міста Одеси без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання

3. Роз`яснити обвинуваченому, що у разі неявки за викликом до суду без поважних причин, або неповідомлення про причини своєї неявки, чи порушення покладених на нього обов`язків застава звертається у дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

4. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

5. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1