Справа № 308/2537/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/203/25, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 15 квітня 2025 року по 06 червня 2025 року, із визначенням розміру застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок .

У разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: прибувати до прокурора, суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту в якому вона фактично поживає, а саме: Закарпатська область, м. Ужгород, без дозволу прокурора або суду; не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених у разі внесення застави визначений до 06 червня 2025 року включно.

З цієї ухвали слідує, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000058 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 306 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2025 року призначено підготовче судове засідання. У подальшому прокурором подано до місцевого суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк якого завершується 18.04.2025 року, в якому він просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати, наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

В ухвалі слідчий суддя вказує, що раніше обраний запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 , спливає 18 квітня 2025 року. Продовжуючи запобіжний захід слідчий суддя вказує на доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п. п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Також на те, що кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_7 за ступенем тяжкості є особливо тяжкими, зокрема санкція яких передбачає позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке має значний ступінь суспільної небезпеки. Разом з цим, слідчий суддя врахувавши вік, стан здоров`я обвинуваченої, сімейний стан, а також те, що остання не працює, прийшов до висновку, що належний контроль за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_7 та запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, яке не пов`язане з триманням під вартою строком до 60 днів, а раніше визначений судом розмір застави, є таким, який може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді обвинувачена ОСОБА_7 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність рішення. В обґрунтування своїх доводів вказує, що прокурором не обґрунтовано, чому домашній арешт з електронним контролем не запобігатиме встановленим ризикам. Посилання лише на тяжкість злочину не підтверджує ризик втечі. Крім цього, не доведено також можливість тиску на свідків чи вчинення іншого кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що клопотання подано з порушенням вимог ч. 3 ст. 184 КПК України. Разом з цим, при продовженні запобіжного заходу місцевим судом не враховано, що ОСОБА_7 має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та має у власності квартиру, що свідчить про те, що застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, забезпечить уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 , яка перебуває у СІЗО, що з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд провадження за відсутності обвинуваченої апеляційний суд бере до уваги, що остання належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; від неї не надходило заяв про її бажання брати участь у судовому засіданні, а тому апеляційним судом її явка не визнавалась обов`язковою; у розгляді апеляційної скарги брав участь її захисник - адвокат ОСОБА_6 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі свої підзахисної.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду захисника обвинуваченої ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, при встановленні ризиків місцевим судом обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, зокрема санкція яких передбачає позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке має значний ступінь суспільної небезпеки.

Вищенаведене свідчить про обґрунтованість висновку про те, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої та не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які сторонами захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не обґрунтовано, чому домашній арешт з електронним контролем не запобігатиме встановленим ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Із цих самих підстав, апеляційний суд відхиляє і твердження апеляційної скарги про порушення вимог ч. 3 ст. 184 КПК України.

Дані про особу, на які посилається захисник ОСОБА_6 , зокрема те, що ОСОБА_7 має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та має у власності квартиру, на думку апеляційного суду, не зменшує встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до обвинуваченої запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Тому, колегія суддів вважає, що обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості інкримінованих їй діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченої ОСОБА_7 таких захворювань, що виключають їх тримання під вартою, в ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачена і не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом чи вчинити інше кримінальне правопорушення, однак, обставини, за яких вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, їх кількість та тяжкість, а також інші наведені вище обставини, у тому числі і дані про її особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано взяв до уваги вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України та визначив обвинуваченій розмір застави, який, на переконання колегії суддів, у разі її внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, її майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений судом обвинуваченим розмір застави у розмірі 605 600 грн. 00 коп., на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої у кримінальному провадженні. Разом із тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченої ОСОБА_7 .

Строк тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, доводи якої не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_6 , відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: