Провадження № 1-кс/344/5509/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0001174 від 13.07.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого посилається на те, що в рамках кримінального провадження за № 0001174 від 13.07.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 протягом тривалого часу перебувають у неприязних відносинах, пов`язаних із ревнощами до колишньої дружини ОСОБА_7 ОСОБА_8 .

Так, 13.07.2025 близько 00 год 05 хв, ОСОБА_7 проходив через арку будинку АДРЕСА_1 .

У той час, на зустріч ОСОБА_7 рухалися ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 .

Перебуваючи поруч із вказаним будинком, на ґрунті неприязних відноси між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт, що переріс у шарпанину та бійку, в ході якої у ОСОБА_5 виник неправомірний умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій неправомірний умисел, ОСОБА_9 утримуючи в правій руці предмет схожий на ніж, який зберігав при собі та маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, передбачаючи настання суспільного-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, охопив своїми руками потерпілого ОСОБА_7 та утримуючи в правій руці предмет схожий на ніж, наніс ним один цілеспрямований удар у ділянку задньої поверхні грудної клітки справа потерпілому ОСОБА_7 .

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілому

ОСОБА_7 , відповідно до довідки № 1917 від 13.07.2025 виданої КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки зліва, лівобічного пневмотораксу, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Як зазначено у клопотанні, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецьта зареєстрований в АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_3 ,українець, громадянинУкраїни, неодружений,непрацевлаштований, реєстраційний номер обліковоїкарткиплатникаподатків НОМЕР_1 , згідно ст. 89 КК України раніше судимий.

13 липня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За твердженням слідства обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться в протоколі огляду місця події, протоколах допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , огляду відеозаписів, а також іншими доказами в їх сукупності,які містяться в матеріалах кримінального провадження.

14 липня 2025 року підозрюваному ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.08.2025 року.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На думку слідства, можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що у підозрюваного ОСОБА_5 , відсутні міцні соціальні зв`язки, та усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, він може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця їхніх проживань.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності, він непрацевлаштований, джерело його доходу невідоме, а тому він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування, джерел доходу, ризиків продовження протиправної поведінки, та те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду,незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування вважає за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, так як вони не зможуть запобігти вищевказаним ризикам. На даний час слідство тримває.

Враховуючи викладене, з метою запобігання зазначеним ризикам, а також для забезпечення виконання необхідних слідчих, процесуальних дій, які мають важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінальних правопорушень та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду, необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення клопотання, посилалися на те, що дії підозрюваними мали характер необхідної оборони, просили застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, слідчу, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Слідчим відділом Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001174 від 13.07.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В даному кримінальному провадженні 14 липня 2025 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001174 до 13 вересня 2025 року.

Положеннями ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, підтвердилась встановлена при застосуванні запобіжного заходу наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яка, зокрема, підтверджується долученими до клопотання доказами: відомостями які містяться в протоколі огляду місця події, протоколах допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , огляду відеозаписів, а також іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК, також були перевірені слідчим суддею при вирішенні питання про продовження вказаного запобіжного заходу.

Питання доведеності чи недоведеності вини, а також роль підозрюваного у вчиненні злочину є прерогативою суду, який розглядатиме справу по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини при розгляді справи по суті.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно, ставити під сумнів як кваліфікацію дій підозрюваного, так і обґрунтованість самої підозри на даному етапі розслідування за даних умов підстав немає.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії (заява №33977/96 від 26 липня 2001 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Стосовно питання продовження існування ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити підозрюваного також і до втечі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя враховує, що продовжує існувати ризик можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, оскільки у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки, та усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, він може намагатись уникнути покарання.

Продовжує існувати ризик можливості підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, так як підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця їхніх проживань. Досудове розслідування ще триває, а з часу оголошення підозри пройшло обмаль часу.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення не виключається, як існуючий ризик, оскільки підозрюваний раніше мав проблеми із законом (станом на даний час судимість погашена), він непрацевлаштований, джерело його доходу невідоме, а тому він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , фактичні обставини, які викладені у підозрі.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи, тому не може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Беручи до уваги відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 13.08.2025, відсутні обставини на достатню зміну ризиків у бік їх зменшення, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задоволити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.09.2025 року включно, оскільки саме такий запобіжний захід буде доцільним та необхідним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження з урахуванням вказаних вище умов.

Прокурором та слідчим в ході розгляду клопотання доведено, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що інкримінований ОСОБА_5 злочин, у якому він обгрунтовнао підозрюється, вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, як альтернативний запобіжний захід.

Отже, в силу змагальності сторін кримінального провадження захистом не спростовано того, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, враховуючи роль останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обставини кримінальних правопорушень та індивідуальні особливості підозрюваного, спосіб вчинення, мотив кримінального правопорушення, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити, без визначення розміру застави.

Враховуючи вищенаведене, відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 13 серпня 2025 року, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування до 12.09.2025 року включно без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 12 вересня 2025 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_12 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.08.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_13