Провадження № 1-кп/205/ 1090/25
У Х В А Л А

16 липня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000252 від 15.03.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючий вишу освіту, офіційно непрацюючий, раніше не судимий, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 у якому прокурор вказав, що на його думку наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами від п`яти до десяти років, в результаті вчиненого злочину наступили виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_8 скоїв у стані наркотичного сп`яніння та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, є неодруженим, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, офіційно непрацевлаштований, а тому відсутні міцні соціальні зв`язки. Так, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_8 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, та з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому від суду. Крім того, ОСОБА_9 відомі анкетні данні та місце проживання (роботи) даних осіб із додатків до даного клопотання, а тому підозрюваний може впливати на них у незаконний спосіб, необхідно запобігти незаконно впливати на свідків, потерпілу та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, так як свідки своїми показами, а експерти висновками судових експертиз фактично доводять вину ОСОБА_10 , останній може незаконно впливати на них у кримінальному провадженні шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства. Також, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_8 систематично допускає грубі порушення Правил дорожнього руху.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засідання підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені у клопотанні, просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, думку потерпілої, представника потерпілої, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з посиланням прокурора на наявність і актуальність ризиків для даного кримінального провадження, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та під загрозою можливого застосування покарання, яке передбачено законом у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами від п`яти до десяти років у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.

Крім того, Суд, вважає, що зазначений у клопотанні прокурора ризик незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_7 на свідків, потерпілу та експертів у кримінальному провадженні достатньо вірогідними з огляду на те, що, ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків, потерпілих та дослідження їх судом, а оскільки на теперішній час потерпілі та свідки не допитані у судовому засіданні, обвинуваченому відоме їх місце проживання або перебування, тому обвинувачений може вчинити дії направлені на незаконний вплив на свідків, потерпілих шляхом умовлянь або погроз з метою зміни ними своїх показів.

Крім того, суд приходить до висновку про доведеність ризику вчинити аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, так як ОСОБА_7 систематично допускає грубі порушення Правил дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейського суду з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік та стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, тощо.

Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вважаю виправданою необхідність продовжити до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав та доцільність продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів.

Відповідно до ч. 4 статті 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки вчинення злочину призвело до загиблі людини.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 24-00 години 13 вересня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1