Справа № 357/7670/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , одноособово розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до вимог статей 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 13.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.01.2004 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 190 КК України, до штрафу 510 гривень; 20.07.2004 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України, до 3 років позбавлення волі; 24.03.2006 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до 2 років обмеження волі; 11.01.2007 Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 30.04.2010 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі; 02.09.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України, до 3 років позбавлення волі. Звільнився 13.05.2017 року з Бучанської виправної колонії № 85 Київської області по відбуттю строку покарання; 16.07.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком строком 2 роки і 2 місяці. Звільнений 31.03.2021 по відбуттю покарання; 28.12.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком строком 5 років. 11.11.2024 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду звільнений від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння; 13.03.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком строком 5 років,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, шляхом вивчення обвинуваченого акту та доданих до нього матеріалів,

У С Т А Н О В И В:

В рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 13.05.2025 відповідно до обвинувального акту встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме, те, що відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 № 770 (далі по тексту Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці ІІ вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:

-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

-діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);

-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 , 13 травня 2025 року близько 12 години 10 хвилин, перебуваючи напроти будинку №56 по вул. Зенітного полку у м. Біла Церква Київської області, на земельній ділянці незаконно придбав знайшов пакет з полімерного матеріалу, що містив кристалоподібну речовину білого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб «метадон». Оглянувши вказаний пакет з полімерного матеріалу, ОСОБА_2 , пересвідчився, за зовнішніми ознаками, що дана речовина є наркотичним засобом, а саме метадоном (фенадоном), після чого поклав до задньої кишені штанів в які був одягнений та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

Після цього, 13.05.2025 в період часу з 12 години 47 хвилин по 12 годину 51 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи неподалік будинку № 58 по вул. Зенітного полку в місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події добровільно надав працівникам поліції пакет з полімерного матеріалу, що містив кристалоподібну речовину білого кольору, в якій виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» (фетандон). Маса метадону (фетандону) у речовині становить 0,157 г, який ОСОБА_2 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, з`ясовано, що ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Із долучених до обвинувального акту матеріалів слідує, що обвинувачений був забезпечений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, йому відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

Тим самим обставини щодо вчинення кримінального проступку встановлені органом досудового розслідування сприймаються судом, як дійсні.

Таким чином, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Також суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчинених діянь конкретним складом кримінального проступку, передбаченого Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, вважає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, дійсною та вірною.

Тим самим, вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, судом встановлена обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щирекаяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім цього, суд враховуючи дані про особу обвинуваченого, наведені у вступній частині вироку, а саме ОСОБА_2 раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, не одружений, не має на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, не працевлаштований, має місце реєстрації, яке співпадає з місцем проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, а також те, що він раніше неодноразово судимий, також суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, який є кримінальним проступком, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_2 є міра покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу.

Крім того, вироком Білоцерківського міськрайонного Київської області від 13.03.2025, ОСОБА_2 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, який на момент вчинення нового кримінального правопорушення набрав законної сили. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_2 не обирався. Зазначено, що строк відбування покарання слід обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування. Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. При цьому положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст.ст. 70,71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків з призначенням остаточного покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим. Саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід ОСОБА_2 під час досудового слідства не обирався, отже до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно останнього не обирати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 у порядку статей 122, 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 302, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком приєднати невідбуту повну частину покарання за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2025 та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі обраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання даним вироком законної сили.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3565,60 грн.

Речовий доказ по справі, а саме кристалоподібну речовину білого кольору, у якій виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,157 г та залишки попереднього упакування, які поміщено у полімерний пакет білого кольору експертної служби МВС України № 0022847, що згідно квитанції № 671 від 13.05.2025 зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після вступу вироку в законну силу - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_3