ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001410, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

На підставі п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_7 обмежувальний захід у виді заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб терміном на 3 (три) місяці.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, вчиненого за наступних обставин.

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 року у справі № 187/1351/22 (3/0187/842/22) ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_8 .

Так, 19 листопада 2022 року близько 12 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , а саме, ображав в грубій формі нецензурними словами, використовуючи нецензурну лайку, погрожував фізичною розправою. В результаті чого потерпіла ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань.

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року у справі № 187/1345/22 (3/0187/23/23) ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_8 .

Так, 19 листопада 2022 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 , де він проживає разом зі останньою, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї дружин, з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , а саме ображав її в грубій формі нецензурними словами, використовуючи нецензурну лайку, погрожував фізичною розправою. В результаті чого потерпіла ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань.

Постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 липня 2023 року у справі № 205/6570/23 (3/205/3225/23) ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини, тобто відносно ОСОБА_8 .

Так, 18 червня 2023 року близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання, де він проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , а саме, ображав її в грубій формі нецензурними словами, використовуючи нецензурну лайку, погрожував фізичною розправою. В результаті чого потерпіла ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань.

Постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 липня 2023 року у справі № 205/6571/23 (3/205/3226/23) ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_8 .

Так, 18 червня 2023 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання, де він проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , а саме, ображав її в грубій формі нецензурними словами, використовуючи нецензурну лайку, погрожував фізичною розправою. В результаті чого потерпіла ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань.

Постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2023 у справі № 205/6843/23 (3/205/3328/23) ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини, тобто відносно ОСОБА_8 .

Так, 17 червня 2023 року близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання, де він проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , а саме, ображав її в грубій формі нецензурними словами, використовуючи нецензурну лайку, погрожував фізичною розправою. В результаті чого потерпіла ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань.

Надалі ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання, де він проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , а саме, ображав її в грубій формі нецензурними словами, використовуючи нецензурну лайку, погрожував фізичною розправою. В результаті чого потерпіла ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань та було складено чотири протоколи про адміністративне правопорушення за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП.

Складені адміністративні матеріали №205/8687/23, № 205/8710/23, №205/8717/23, №205/8719/23 відносно ОСОБА_7 , який вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_8 , були направлені до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду та прийняття рішення.

Незважаючи, на те, що ОСОБА_7 неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчиненого у формі психологічного насильства, яке виразилось у словесних образах, погрозах, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 .

Так, 05 вересня 2023 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання, де він проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , а саме, ображав її в грубій формі нецензурними словами, використовуючи нецензурну лайку, погрожував фізичною розправою, не виконуючи умови складених адміністративних матеріалів, стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , чим вчинив насильство в сім`ї. В результаті чого потерпіла ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань та була змушена звернутись з заявою до ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

В результаті вчинення ОСОБА_7 умисних, протиправних дій, що виразились у вчиненні систематичного домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини, а саме, потерпілої ОСОБА_8 , остання зазнала психологічних страждань, а саме, вказані дії викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку та спричинили емоційну невпевненість, нездатність себе захистити.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року в частині призначеного покарання і призначити покарання, не пов`язане з обмеженням волі.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що з 25 січня 2017 року він та потерпіла перебували у зареєстрованому шлюбі. При цьому потерпіла ОСОБА_8 , ставши його дружиною, вселилася в належну йому квартиру разом з донькою від попереднього шлюбу ОСОБА_9 . Вказав, що в квартирі наразі проживать 7 (сім осіб), що підтверджується довідкою голови правління ОСОБА_10 . Зазначив, що сімейні відносини між ним та потерпілою з вересня 2022 року були припинені, тому протягом останніх трьох років між ними склалися вкрай неприязні стосунки: потерпіла ОСОБА_8 , син ОСОБА_11 та невістка ОСОБА_12 перешкоджають користуватися належною йому власністю - квартирою. Він не має доступу до певних приміщень квартири. При спробі зайти в квартиру ОСОБА_8 вчиняє сварки, викликає поліцію, звинувачує в фізичному та психологічному насильстві щодо неї, тощо. Наголосив, що потерпіла провокувала скандали і негайно викликала поліцію, щоб його покарали. Вказав, що потерпіла ОСОБА_13 та їх син ОСОБА_11 в жовтні 2024 року завдали йому дві травми голови. Зауважив, що між ним і ОСОБА_8 існує конфліктна ситуація, що суттєво відрізняється від домашнього насилля, що підтверджується листом Дніпровського районного управління поліції №3 від 29.04.2024 року про те, що у відношенні ОСОБА_12 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Вказав, що 19 лютого 2025 року він уклав трудовий договір №1 з ФОП ОСОБА_14 і характеризується виключно позитивно.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року та виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу покарання обставину, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

В інший частині вирок залишити без змін.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи. Прокурор вказав, що у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції всупереч вимог ч. 4 ст. 67 КК України визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя. Зазначив, що в диспозиції статті 126-1 КК України зазначено ознаку злочину щодо подружжя, що впливає на його кваліфікацію, тому прокурор вважає, що зазначення судом такої обтяжуючої покарання обставини є незаконним.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення покарання, не пов`язаного з обмеженням волі, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, призначеного за певні види кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Ятрідіс проти Греції» та «Щокін проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також встановив відсутність обставин, що помякшують покарання обвинуваченому.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, одружений, малолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся, не усвідомив протиправність своєї поведінки, за місцем мешкання характеризується посередньо, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Вирішуючи питання про вид та розмір призначеного покарання суд першої інстанції також урахував кваліфікацію кримінального правопорушення, особливості й обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності тощо).

Крім того, суд першої інстанції також взяв до уваги і поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, а саме, що останній, неодноразово вчиняв правопорушення, пов`язані із домашнім насильством, впродовж короткого проміжку часу.

Доводи обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги обставин скоєного ним інкримінованого кримінального правопорушення при призначенні йому покарання, апеляційний суд визнає безпідставними й до уваги не приймає, оскільки вони були враховані судом першої інстанції і дали суду право призначити обвинуваченому покарання у межах, передбачених санкцією ст. 126-1 КК України.

Посилання обвинуваченого на те, що він працевлаштувався та за місцем роботи характеризується позитивно не є достатньою підставаю для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.

Обвинуваченим як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання, не пов`язаного з обмеженням волі, про що йдеться в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для призначення покарання, не пов`язаного з обмеженням волі, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, які полягають у тому, що суд першої інстанції допустився помилки, зазначивши у мотивувальній частині вироку як обтяжуючу покарання обставину, - вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, то такі доводи заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує.

Вказаних вимог суд першої інстанції належним чином не дотримався і помилково зазначив у вироку обтяжуючу покарання ОСОБА_7 обставину вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, яка підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку, а сам вирок в цій частині зміні, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, що не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу покарання обставину, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4