Справа № 712/7734/25
Провадження № 1-кс/712/2883/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002023 від 04.06.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мокра Калигірка Катеринопільського району Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотанняначальника відділення СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002023 від 04.06.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину - незакінченого замаху на умисне вбивство двох осіб (ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України). Злочин вчинено із застосуванням насильства в побутовому конфлікті за участю близьких осіб, із нанесенням тяжких тілесних ушкоджень обом потерпілим.

Обставини вказують на наявність реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують необхідність тримання під вартою:

ризик переховування від органів слідства та суду - підозрюваний не є жителем м. Черкаси, а зареєстрований у іншому населеному пункті Черкаської області. Йому загрожує суворе покарання - до 15 років або довічне ув`язнення, що може мотивувати його уникати відповідальності шляхом втечі;

ризик впливу на потерпілих і свідків - особами, які можуть бути об`єктом впливу, є його родичі (зять, донька, онук), тобто наявний реальний ризик тиску шляхом умовлянь або погроз, що перешкоджатиме встановленню істини у справі;

ризик продовження протиправної поведінки - враховуючи, що дії вчинено з особливою агресією, в стані алкогольного сп`яніння, в побутовому конфлікті, не виключено вчинення повторного злочину.

неможливість ефективного застосування альтернативних запобіжних заходів особисте зобов`язання, домашній арешт або застава не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, не унеможливлять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У сукупності викладені обставини обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, на строк 60 днів, з метою забезпечення належного розслідування та недопущення перешкоджання кримінальному провадженню.

Позиція учасників у судовому засіданні

Прокурор вимоги клопотання підтримала, просила задовольнити. Захисник та підозрюваний просили розглянути питання щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Суть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа

ОСОБА_4 03.06.2025 близько 20 год 29 хв, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на умисне, протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, умисно, цілеспрямовано, протиправно, з метою заподіяння смерті двом особам, взяв до рук ніж та наніс ним ОСОБА_7 не менше п`яти ударів в ділянку життєво-важливих органів, а саме: в грудну клітину, бокову поверхню живота, голови та пахової ділянки.

Крім того, в цей же час ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 не менше чотирьох ударів ножем в ділянку життєво-важливих органів, а саме: ліву половину грудної клітки, лівого плеча, живота, праву гомілку, тобто вчинив діяння, що мають ознаки фізичного насильства, як форми домашнього насильства, відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме умисного вбивства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки останні з метою захисту свого життя та здоров`я після отримання чисельних ножових поранень поклали ОСОБА_4 на ліжко, після чого його було затримано працівниками поліції.

У зв`язку з цим, 03.06.2025 о 23 год 30 хв ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 04.06.2025 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом із тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування стосовно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, наведеними у клопотанні, та документами, наданими на їх підтвердження обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:рапортами, протоколами оглядів від 04.06.2025; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , довідками з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також установлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду (пункт 1)

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, у зв`язку з цим є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи ймовірність такого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене вказує на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводить, що ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду є достатньо високим.

Окрім цього, відповідно до матеріалів клопотання, ОСОБА_4 не має постійного місця проживання в м. Черкаси, де вчинено злочин, та зареєстрований в іншому населеному пункті області. Це ускладнює контроль за його процесуальною поведінкою та сприяє потенційній зміні місця перебування без повідомлення слідчого. Така обставина, у поєднанні з тяжкістю інкримінованого злочину та загрозою покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, вказує на реальність мотиву уникнути відповідальності шляхом переховування.

Крім того, відсутність стабільних соціальних зв`язків за місцем здійснення кримінального провадження також є фактором, що об`єктивно посилює ризик його ухилення від подальших слідчих та судових дій.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, а тому ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні (пункт 3)

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Зазначене вказує на існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (пункт 5)

Слідчий суддя також бере до уваги характер інкримінованого підозрюваному діяння, а саме замах на умисне вбивство двох осіб із застосуванням ножа в стані алкогольного сп`яніння, в умовах побутового конфлікту, із проявом особливої агресії. Така поведінка свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки підозрюваного та схильність до насильницьких дій.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування домашнього арешту, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню. Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів комунікації, що може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Отже, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням їх особистих характеристик, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного потрібно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує встановлені ризики, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Щодо визначення розміру застави

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, пунктом 1 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

За наведених вище обставин, ураховуючи встановлені ризики, слідчий суддя не визначає розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням установлених вище обставин кримінального провадження та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про достатні підстави вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 04 червня 2025 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 30 хв 09.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1