Справа № 545/1865/25
Провадження № 1-в/545/216/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, в обґрунтування якого зазначено, що остання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, працевлаштована машиністом-кочегаром котельні, крім того вона у вільний час приймає участь у благоустрої установи, допомагає у їдальні.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши про відсутність підстав для його задоволення, оскільки протягом всього строку покарання поведінка засудженої була нестабільною, заохочення відсутні.

Засуджена ОСОБА_5 просила клопотання задовольнити.

Представник адміністрації виправної колонії просив відмовити у задоволенні клопотання засудженої, оскільки остання не набрала необхідну кількість балів за висновком щодо ступеня виправлення.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_5 засуджена 25.04.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 307 ч. 2, 71. (18.09.2018 року) КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, зараховано попереднє ув`язнення з 21.08.2019 року по 28.12.2021 року, з 06.04.2023 року по 24.04.2024 року включно.

Початок строку покарання: 25.04.2024 року, кінець строку покарання: 29.12.2026 року. Фактично відбутий строк покарання станом на 06.05.2025 року складає 01 рік 12 днів. Невідбутий строк покарання станом на дату розгляду подання складає 01 рік 07 місяців 10 днів.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

У даному випадку, хоча відбутий засудженою строк покарання і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, проте наразі застосування її положень є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Так, згідно досліджених судом матеріалів особової справи, ОСОБА_5 з 06.04.2023 року перебувала в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4». До оплачуваної праці не залучалася. З 06.11.2024 року відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)».

Характеризується посередньо. Згідно статті 118 КВК України була працевлаштована підсобним робітником з комплексного прибирання на прилеглих територіях. Станом на 06.05.2025 року не працевлаштована. Має одне заохочення.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься задовільно, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнає. Не усвідомлює наслідки вчиненого.

Термін застосування етапі 82 Кримінального кодексу України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким- за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, (відмовлено- протокол №27 від 13.10.2022 року), термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно статті 81 Кримінального кодексу України- за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання,(відмовлено- протокол № 21 від 13.11.2023 року).

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженої ОСОБА_5 із урахування аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженої, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-вихованої роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): 56 бали, що свідчить про те, що засуджена не стала на шлях виправлення.

Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Як вбачається з матеріалів особової справи, протягом всього строку відбування покарання поведінка ОСОБА_5 була нестабільною.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що матеріалами особової справи засудженої ОСОБА_5 доведено, що поведінка останньої протягом усього періоду відбування покарання не вказувала на її неухильне бажання стати на шлях виправлення, що не засвідчує виправлення особи та даний факт, не є безумовним критерієм застосування щодо засудженої умовно-дострокового звільнення. Висновки про виправлення особи слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту, коли строк добігає кінця, після чого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку. Поведінка ОСОБА_5 не була стабільною та послідовною, а тому суд її розцінює як пристосовування засудженої до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення.

З огляду на викладене, підстав для задоволення клопотання не вбачається.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_6