єдиний унікальний номер справи 532/1103/25
номер провадження 1-кс/546/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Решетилівка

Слідчий суддя Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Решетилівка у залі суду скаргу ОСОБА_3 на незаконну бездіяльність прокурорів Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про злочин від 30.04.2025,

в с т а н о в и в :

09.05.2025 ОСОБА_3 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області зі скаргою, у якій просить суд визнати незаконною бездіяльність прокурорів Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, які не внесли в ЄРДР його заяву про злочин від 30.04.2025 та зобов`язати внести заяву до ЄРДР і провести слідство.

Скарга мотивована тим, що 30.04.2025 він звернувся із заявою про злочин до Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області. Подія злочину полягає у тому, що суддя Кобеляцького районного суду ОСОБА_5 винесла незаконний судовий наказ щодо дружини заявника ОСОБА_6 . Цей судовий наказ було скасовано 29.05.2023. Також суддя ОСОБА_5 не направила цей судовий наказ на адресу, яка вказана в заяві «Полтавагаз» і тому він був направлений до виконавчої служби, що призвело до матеріальних збитків довелося сплатити за виконавчі дії, та до моральних збитків, адже було описано все майно. Суддя ОСОБА_5 хрещена Півня, який побив сина заявника. Однак, відомості до ЄРДР за його заявою про злочин від 30.04.2025 не внесені.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27.05.2025 після задоволення самовідводів суддів Кобеляцького районного суду Полтавської області визначено підсудність розгляду скарги та скаргу ОСОБА_3 направлено до Решетилівського районного суду Полтавської області для розгляду.

Матеріали за скаргою надійшли на адресу Решетилівського районного суду Полтавської області 02.06.2025.

Ухвалою слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 від 02.06.2025 відкрито провадження за вищевказаною скаргою, задоволено клопотання скаржника про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції з Кобеляцьким районним судом Полтавської області, витребувано від Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області матеріали за заявою ОСОБА_3 від 30.04.2025.

04.06.2025 від Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області на електронну пошту надійшли витребувані матеріали.

Ухвалою слідчого судді від 04.06.2025 задоволено клопотання прокурора про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції з Кобеляцьким районним судом Полтавської області.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав свою скаргу та підтвердив бездіяльність уповноважених осіб Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 30.04.2025. Пояснив, що на його думку суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, видала незаконний судовий наказ, який в подальшому було скасовано. Тобто, скаржник вважає, що суддя винесла завідомо неправосудне рішення, отже вчинила кримінальне правопорушення. Ці обставини ним були зазначені у заяві про злочин, однак відомості до ЄРДР за його заявою не були внесені у встановлені строки. Просив задовольнити скаргу. Підтвердив факт того, що судова кореспонденція направлялася чи то секретарем судді, чи то помічником, яка є сестрою юриста «Полтавагаз», на зареєстровану адресу проживання, але вважає, що повинна була направлятися на їх фактичну адресу проживання, так як в суді про це всі обізнані. Вважає, що суддя діє в інтересах «Полтавагаз». Вказав, що суддя можливо і не знала на яку адресу направлявся судовий наказ. Але вважає, що саме в порядку досудового розслідування у кримінальному провадженні повинна бути здійснена перевірка щодо дій судді по винесенню незаконного судового наказу та дій подальшого направлення чи то секретарем судового засідання, чи то помічником судді судової кореспонденції на їх зареєстровану адресу проживання, а не на фактичну адресу їх проживання. Такі дії призвели до завдання матеріальної і моральної шкоди. Звертав увагу на упередженість прокурора.

Прокурор Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 пояснив, що у заяві ОСОБА_3 від 30.04.2025 відомості не є достатніми для встановлення ознак, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не зазначено в чому саме полягає неправомірність дій судді, а тому відсутні підстави для прийняття рішення про внесення відомостей в ЄРДР. Звернув увагу на те, що із Кримінального кодексу України стаття 375 виключена в 2023 році. Порядок видачі та скасування судового наказу чітко врегульовано процесуальним законом та особа повинна використовувати встановлену процедуру, а не ініціювати порушення кримінального провадження. Доводи про те, що суддя діє в інтересах «Полтавагаз» жодним чином необґрунтовані та не доведені. Вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення скаржника та прокурора, дослідивши матеріали скарги та надавши їм належну оцінку, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Виходячи з пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 30.04.2025 ОСОБА_3 звернувся до Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області із заявою про вчинення злочину, яка отримана Решетилівською окружною прокуратурою 30.04.2025 вх № 3874-25. У заяві від 30.04.2025 просив негайно внести в ЄРДР дану заяву про злочин судді ОСОБА_5 , провести слідство, так як нею було завідомо винесене неправосудне рішення та навмисно направлено судовий наказ на іншу адресу. У заяві зазначено, що 26 серпня 2022 суддя Кобеляцького райсуду ОСОБА_7 винесла незаконний судовий наказ щодо ОСОБА_8 . Цей судовий наказ був скасований ухвалою від 29 травня 2023 року, як такий що винесений незаконно та з тих підстав, що судовий наказ не був вручений у порядку ст. 272 ЦПК України. Також вказує, що суддя ОСОБА_5 є хрещеницею ОСОБА_9 , який покалічив його сина ОСОБА_10 і тому вона не направила на адресу вказану у судовому наказі відповідачем, а навмисно направила на іншу адресу. Внаслідок чого судовий наказ був переданий у виконавчу службу і завдано збитків за послуги виконавчої служби та було описане все рухоме й нерухоме майно, що значно перевищувало суму боргу. Суддя ОСОБА_5 завдала своїми діями йому та його дружині моральної та матеріальної шкоди та порушила конституційні права (а.с. 3-4, 46).

01.05.2025 першим заступником керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 за вих № 56/2-2442 ВИХ-25 супровідним листом заяву ОСОБА_3 від 30.04.2025 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення суддею Кобеляцького районного суду Полтавської області направлено до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, для розгляду та вирішення питання щодо внесення відомостей до ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України, роз`яснено право на оскарження. Цей же лист у копії направлено заявнику ОСОБА_12 (а.с.45).

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що до даного часу відомості про злочин за заявою ОСОБА_3 від 30.04.2025 до ЄРДР не внесені. Дані обставини не заперечуються учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

При цьому законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з частиною першою статті 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до пункту 2 підрозділу 3 розділу ІІ Положення про ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що можуть свідчити про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

ККС ВС у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 наголосив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв, визначеним кримінальним законом.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (правова позиція, викладена у постанові ККС ВС від 20 квітня 2023 року у справі №373/18/23).

Положеннями статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви (заяви) та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Відповідно до пунктів 66, 68, 69 Рекомендації CM/Rec (2010) №12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року вбачається, що тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру.

Таким чином, можливе порушення суддею норм процесуального права не може бути безумовною підставою для притягнення судді до кримінальної відповідальності та кваліфікуватись як кримінальне правопорушення.

Судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному, касаційному або в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочину.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Зі змісту скарги та заяви слідчий суддя встановив, що всі доводи ОСОБА_3 пов`язані з його незгодою із розглядом суддею Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із його дружини ОСОБА_6 . У заяві від 30.04.2025 просив негайно внести в ЄРДР дану заяву про злочин судді ОСОБА_5 , провести слідство, так як нею було винесене завідомо неправосудне рішення та навмисно направлено судовий наказ на іншу адресу.

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що саме в порядку досудового розслідування у кримінальному провадженні повинна бути здійснена перевірка щодо незаконного рішення суду та щодо дій подальшого направлення чи то секретарем судового засідання, чи то помічником судді судової кореспонденції на їх зареєстровану адресу проживання, а не на фактичну адресу їх проживання.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. В свою чергу ч. 1 ст. 27 ЦПК України, яка визначає загальні правила підсудності, чітко закріплено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Твердження заявника про вчинення суддею кримінального правопорушення під час розгляду цивільної справи в порядку наказного провадження та подальшого звернення його до виконання є виключно його суб`єктивною думкою та носять характер припущення, що не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення суддею кримінального правопорушення і що описані у заяві відомості потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Постановлення суддею певних судових рішень із дотриманням процедури, визначеної ЦПК України, з яким не погоджується скаржник, не може автоматично свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, слідчий суддя наголошує, що виключно нормами кримінального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого кримінального правопорушення (злочину), кваліфікуючі ознаки та інше.

Стаття 375 КК України, яка передбачала склад кримінального правопорушення за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови, виключена з КК України на підставі ЗУ № 3233-ІХ від 13.07.2023, який набрав чинності 11.08.2023. Отже, нормами чинного КК України не визначено такого складу кримінального правопорушення, як постановлення суддею завідомо неправосудного рішення.

Підсумовуючи встановлені фактичні обставини та норми чинного кримінального законодавства, з матеріалів скарги та заяви про вчинення злочину, слідчим суддею встановлено, що повідомлення ОСОБА_3 не містить об`єктивних даних про вчинення вказаним суддею будь-яких кримінальних правопорушень, оскільки за своїм змістом і суттю ця заява є висловленням незгоди із процесуальним рішенням судді у конкретній судовій справі за процедурою цивільного судочинства, отже не є повідомленням про кримінальні правопорушення, що в свою чергу, на переконання слідчого судді, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень статті 214 КПК України та внесенню відомостей в ЄРДР.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що у випадку порушення суддею, під час розгляду справи, вимог законодавства України, особа має право звернутися з відповідною скаргою до Вищої ради правосуддя (частина перша статті 108 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини справи, наявні у ній матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, слідчий суддя дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою про вчинення злочину від 30.04.2025, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 8, 9, 22, 24, 214, 303-307, 309, 369-372, 376, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконну бездіяльність прокурорів Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про злочин від 30.04.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1