ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1553/23

Провадження № 11-кп/820/62/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

доповідача-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст.48КК України, у кримінальному провадженні №0001466 від 02.08.2023, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого за ст.336 КК України ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.01.2024,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Радогощ Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати ОСОБА_6 з дня приведення вироку до виконання.

За вироком суду, Указом Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 03 березня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», оголошено загальну мобілізацію, строк проведення якої востаннє продовжено з 20 травня 2023 року на 90 діб згідно з Указом Президента України № 255/2023 від 01 травня 2023 року.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06 грудня 1991 року визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03 липня 2023 року власноручно засвідчив своїм підписом про отримання повістки про його виклик на 09 липня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину для проходження військової служби.

Проте, всупереч ст. 65 Конституції України, п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України № 2105-ІХ від 03 березня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України № 342/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України № 2264-IX від 22 травня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Указу Президента України № 574/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України № 2501-ІХ від 15 серпня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Указу Президента України № 758/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України № 2739-IX від 16 листопада 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Указу Президента України № 59/2023 від 06 лютого 2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України № 2916-IX від 07 лютого 2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Указу Президента України № 255/2023 від 01 травня 2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України № 3057-IX від 02 травня 2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», п. 1 додатку 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07 грудня 2016 року, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися 09 липня 2023 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, умисно не з`явився за викликом та про причину неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив, ухилившись таким чином від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважає вирок суду необґрунтованим та незаконним, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, а призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Апелянт стверджує, що у 2016 році ОСОБА_6 проходив процедуру прописки до призовних дільниць, з метою взяття на військовий облік, але жодного документа на підтвердження огляду і самого посвідчення про приписку не було видано. 03.07.2023 ОСОБА_6 поставлено на військовий облік та після чого 07.07.2023 йому було видано військовий квиток серія НОМЕР_1 від 07.07.2023, а відтак посилання суду, на думку апелянта, що обвинувачений 12.02.2016 був поставлений на облік - не відповідає дійсності. Із військового квитка ОСОБА_6 вбачається, що він був зарахований у запас згідно з абз. 5 ч. 10 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Разом з тим, апелянт звертає увагу на зміст абз. 5 ч. 10 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону станом на 01.01.2016), у якому зазначено, що за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань приписки може прийняти одне з таких рішень: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягає виключенню з військового обліку. Та на Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону станом на 01.01.2016) з якого слідує, що для того аби набути статусу військовозобов`язаний особі необхідно пройти військову службу та як наслідок потрапити до запасу. При цьому зазначає, що згідно з обліковою карткою до військового квитка, ОСОБА_6 у військовій частині не служив, та відміток у військовому квитку про проходження військової служби - немає. Окрім того, жодного іншого доказу, що обвинувачений проходив військову службу до 03.07.2023 стороною обвинувачення не надано. Апелянт стверджує, що ОСОБА_6 на момент проведення огляду у 2016 році, без проходження військової служби та без військового квитка,не міг потрапити у запас, оскільки йому на той час було лише 17 років, що свідчить про допущення грубої помилки, працівниками призовної комісії Ізяславського району Хмельницької області, при заповнені документації щодо ОСОБА_6 .

На думку апелянта, ОСОБА_6 не підлягав мобілізації, станом на липень 2023 року. Крім того, суд залишив поза увагою надану органом пробації досудову доповідь щодо обвинуваченого, згідно з якою виправлення останнього, можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, та не становить високої небезпеки для суспільства, тим самим не застосував закон, який підлягає застосуванню (п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України). Апелянт вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину за ст. 336 КК України оскільки, не підлягав, станом на липень 2023 року, призову, під час мобілізації, згідно з чинним законодавством, так само і відсутні інші складові злочину: суб`єктивна сторона - у ОСОБА_6 не виник умисел в уникненні призову під час мобілізації, об`єктивна сторона - ОСОБА_6 не вчиняв дій, щодо уникнення призову під час мобілізації, оскільки не підпадає під неї, об`єкт - порядок призову під час мобілізації не постраждав, а відтак кримінальне провадження підлягає закриттю. Апелянт просить в разі, якщо в діях обвинуваченого все ж є наявний склад кримінального порушення, то звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав до апеляційного суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, думку захисника, який просив клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, яке підтримав обвинувачений, думку прокурора, яка проти поданого стороною захисту клопотання не заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Звільнення від кримінальної відповідальності, згідно з ст.48 КК України, це право, а не обов`язок суду.

А застосування ст.48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Відповідно до положень ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження, внаслідок зміни обстановки, вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які б свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

Відповідно до усталеної практики, судам необхідно розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто у об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Так, згідно з листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №4/4639 від 26.11.2024 майора ОСОБА_8 призваний на військову службу за контрактом 15.10.2024 до в/ч НОМЕР_2 (а.с.177).

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_3 № 1502/2238 від 09 липня 2025 солдат ОСОБА_6 перебуває на військовій службі у військовій сатині НОМЕР_3 з 27.11.2024 по даний час, яка долучена стороною захисту до поданого нею клопотання в судовому засіданні апеляційного суду.

Отже, з моменту прийняття на військову службу ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відтак, з огляду на вищенаведене, з врахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, його посткримінальної поведінки, колегія суддів приходить до висновку, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, - ухилення від призову за мобілізацією на особливий період, та на момент апеляційного розгляду кримінального провадження, змінилася обстановка, так як військовозобов`язаний ОСОБА_6 , з 27.11.2024 з часу призову на військову службу за контрактом по даний час, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність.

Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення. У результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_9 , істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим, на думку суду, втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частинами 1, 4 ст.286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає обґрунтованим клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, відтак, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 - закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника обвинуваченого за ст.336 КК України ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.01.2024 стосовно ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки.

Кримінальне провадження №0001466 від 02.08.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 закрити, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2