Справа № 732/2184/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/398/25
Категорія - : ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000172 від 01.10.2024, за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2025 року та на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2025 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівської області, українця, громадянина України, не працюючого, із базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.12.2023 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- 16.04.2024 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Відповідно до чч. 1, 4 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_8 за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2023 року та вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2024 року, призначивши йому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавленні волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 , а саме з 17 години 05 хвилин 30 жовтня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати за:

- проведення судової експертизи № СЕ-19/125-24/13669-НЗПРАП від 24.10.2024 у сумі 1989,75 грн;

- проведення судової експертизи № СЕ-19/125-24/13969-НЗПРАП від 31.10.2024 у сумі 1193,85 грн.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2025 року виправлено описку у вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2025 року, ухваленому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В абзаці 1 вироку суду резолютивної частини (вступної та резолютивної частини) та в абзаці 1 вироку суду резолютивної частини (повного тексту) вказано додаткове покарання у виді конфіскації майна та викладено у такій редакції:

« ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна».

У мотивувальній частині вироку (т.2 а.с.77) в третьому абзаці 1 і 2 речення «При призначенні покарання суд ураховує, що вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2023 ОСОБА_8 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та йому було призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Вказаний вирок набрав законної сили 04.01.2024.» постановлено виключити.

В абзаці 2 резолютивної частини вироку суду (вступної та резолютивної частини) та в абзаці 2 вироку суду резолютивної частини (повного тексту) слова «за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2023 року» постановлено виключити.

Вироком місцевого суду установлено, що ОСОБА_8 , будучи 04.12.2023 засудженим згідно з вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_8 , проходячи курс лікування по програмі замісної підтримувальної терапії в КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», отримував лікарський засіб «Метафамін ІС», який містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), частину якого у вигляді 2 таблеток, діючи умисно, з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 305-320 КК України, вирішив збути.

23.10.2024 о 12 год 57 хв, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою збуту наркотичних засобів, перебуваючи на ділянці місцевості, що з тильної сторони адміністративного приміщення КЗ «Міський будинок культури» Городнянської міської ради, за адресою: вул. Троїцька, 8-а, м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, з корисливих мотивів, незаконно збув за грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень ОСОБА_10 , який був залучений для оперативної закупівлі наркотичних засобів в якості покупця, фрагмент блістеру з двома таблетками, які згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/13669-НЗПРАП від 24.10.2024 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальна маса метадону (фенадону) в двох таблетках становить 0,0466 г.

Окрім того, ОСОБА_8 , будучи 04.12.2023 засудженим за вироком Городянського районного суду Чернігівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин, пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_8 , проходячи курс лікування по програмі замісної підтримувальної терапії в КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», отримував лікарський засіб «Метафамін ІС», який містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), частину якого у вигляді 2 таблеток, діючи умисно, з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 305-320 КК України, вирішив збути.

30.10.2024 о 16 год 41 хв, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою збуту наркотичних засобів, перебуваючи на ділянці місцевості, що з тильної сторони адміністративного приміщення КЗ «Міський будинок культури» Городнянської міської ради, за адресою: вул. Троїцька, 8-а, м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, з корисливих мотивів, незаконно збув за грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень ОСОБА_10 , який був залучений для оперативної закупівлі наркотичних засобів в якості покупця, фрагмент блістеру з двома таблетками, які згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/13969-НЗПРАП від 31.10.2024 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальна маса метадону (фенадону) в двох таблетках становить 0,043 г.

Прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Також просить скасувати ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 24.02.2025 стосовно ОСОБА_8 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_8 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.04.2024 і остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 17 години 05 хвилин 30.10.2024. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що визнавши винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, не призначивши йому додаткове покарання у виді конфіскації майна, хоча санкція цієї статті передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна і злочини є тяжкими та корисливими. Вказує, що призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків (ст. 71 КК України), суд частково приєднав невідбуті ним частини покарання за вироками Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2023 та від 16.04.2024, проте, невідбута частина покарання за вироком від 04.12.2023 вже була врахована згідно ч. 4 ст. 70 КК України при ухваленні вироку Городнянського районного суду від 16.04.2024, тому вирок від 04.12.2023 за сукупністю вироків приєднанню не підлягав, чим суд застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню. Вважає, що суд при ухваленні вироку від 14.02.2025 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України не допустив описку, а фактично не призначив ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна при визначенні покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, а також безпідставно приєднав невідбуту ним частину покарання за вироком Городнянського районного суду від 04.12.2023. Наголошує, що ухвала суду від 24.02.2025, якою внесено зміни у резолютивну частину вироку та погіршено становище засудженого, не ґрунтується на законі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та його захисника, якіне заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та у повному обсязі підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті та встановлених судом, є правильною.

Інкриміновані ОСОБА_8 діяння повністю доведені і правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 307 КК України - незаконний збут наркотичних засобів, вчинений особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України, та незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу винного та його позицію до вчиненного, який згідно інформації з довідки Дроздовицького старостинського округу №3 Городнянської міської ради за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, ніде не працює, джерела доходів невідомі, в суспільному житті участі не бере, в кабінеті психіатра на обліку не перебуває; перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Д-з: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності; знаходиться на програмі ЗПТ з 10.04.2024, отримував препарат метафін в дозі 100 мг, раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став і вчинив нові кримінальні правопорушення, врахував обставину, що пом`якшує його покарання щире каяття, та обставину, що обтяжує його, а саме, рецидив злочинів, та визнав за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч.ч. 1,4 ст. 71 КК України.

У апеляційній скарзі прокурора не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 307 КК України, а тому колегія суддів переглядає вирок лише в частині призначеного покарання та вважає, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_8 заслуговують на увагу.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вказані положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, у разі ухвалення обвинувального вироку.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 суди мають дотримуватися вимог кримінального закону та призначити покарання відповідно до положень Загальної частини КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 КК України до основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини (ст. 59 КК України).

Однак, місцевий суд, визнавши ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, не призначивши йому додаткове покарання у виді конфіскації майна, хоча санкція цієї статті передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто суд не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню.

Згідно п. 25 вищевказаної постанови, призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного і додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків (ст. 71 КК України), місцевий суд частково приєднав невідбуті ним частини покарання за вироками Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2023 та від 16.04.2024. Проте, невідбута частина покарання, призначена ОСОБА_8 за вироком від 04.12.2023 вже була врахована згідно ч. 4 ст. 70 КК України при ухваленні вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.04.2024, а тому вирок від 04.12.2023 при призначенні покарання за сукупністю вироків приєднанню не підлягав.

Також прокурор акцентує увагу на неправомірності винесення ухвали Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2025 року про виправлення описки у вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2025 року.

Колегія суддів погоджується з позицією прокурора з огляду на таке.

Відповідно до ухвали суду від 24.02.2025 виправлено описки у вироку цього ж суду від 14.02.2025, а саме зазначено додаткове покарання у виді конфіскації майна при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, а також при призначенні остаточного покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, а також при призначенні остаточного покарання виключено посилання на приєднання невідбутого ОСОБА_8 покарання за вироком Городнянського районного суду від 04.12.2023.

Згідно ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної чи ні.

Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмововербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Також під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Колегія суддів відмічає, що місцевий суд при ухваленні вироку від 14.02.2025 за ч. 2 ст. 307 КК України фактично не призначив ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна при визначенні йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, а також безпідставно приєднав невідбуту ним частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2023.

Постановлена судом ухвала від 24.02.2025, якою внесені зміни у резолютивну частину вироку та погіршено становище засудженого, не ґрунтується на законі, оскільки виправлення допущених у вироку описок допускається, якщо це не стосується зміни суті судових рішень.

Водночас, цією ухвалою з мотивувальної частини виключено два речення про те, що При призначенні покарання суд ураховує, що вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2023 ОСОБА_8 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та йому було призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Вказаний вирок набрав законної сили 04.01.2024.

Зазначені у вироку суду речення очевидно не являються опискою, крім того, вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2023 необхідно враховувати при призначенні покарання, адже судимість за цим вироком не є погашеною і її правильно судом враховано при призначенні покарання.

Варто зазначити, що місцевий суд у мотивувальній частині вироку не зазначив про необхідність приєднання вироку від 04.12.2023 відповідно до положень ст. 71 КК України.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які призвели до порушення гарантії правової визначеності, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі, викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Задовольнити апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

Ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_8 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.04.2024 і остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 17 години 05 хвилин 30.10.2024.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4