Справа №944/1065/23
Провадження №1-кп/944/452/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2025 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого 18 лютого 2023 року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000069 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Яворів Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 17 лютого 2023року, об 19год. 00хв., перебиваючи у приміщенні житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_5 ,та маючи умисел на спричинення фізичного болю, умисно наніс один удар правою рукою в область голови в ділянку губи ОСОБА_5 , заподіявши останній фізичний біль без спричинив тілесних ушкоджень.Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений подав до суду клопотання, у якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення даного клопотання.

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилася скерувала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, жодних притезій до обвинуваченого не має.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, суд прийшов до наступного

Статею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Санкцією ч.1 ст.126 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до вимог ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України відноситься до кримінального проступку.

Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 КК України 17 лютого 2023року, строк давності два роки закінчився 17 лютого 2025року. Обвинувачений ОСОБА_4 від досудового розслідування не ухилявся, та не вчинив нового кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.4 КК України передбачено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

З п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, слідує, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні. В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст.49КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами, на що останній погодився.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

У відповідності до вимог ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст.288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у

ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.

Як вбачається із Постанови Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 31.07.2024 у справі №234/12858/21 провадження№51-5337 ск21 колегія суддів вважає, що під час прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності, думка потерпілих з`ясовується, однак, з огляду на обов`язковість застосування Закону-ст.49ККУкраїни не є визначальною. З врахуванням наведеного навіть у разі невзгоди потерпілого із застосуванням до обвинуваченого положень ст.49ККУкраїни, в суду відсутні підстави для незастосування інституту звільнення від відповідальності, тому таке звільнення особи є обов`язком а не правом суду.

Перевіривши законність заявленого клопотання та беручи до уваги те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_4 є кримінальним проступком, суд, приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити. Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, оскільки, з часу вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та закрити кримінальне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.284, 286, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України на підставі вимог ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, відомості щодо якого 18 лютого 2023 року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000069 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1