УХВАЛА

21 липня 2025 року

м. Київ

справа № 489/4578/23

провадження № 51-2778ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Засуджений звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначеного судового рішення.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), Суд дійшов висновку, що її необхідно залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків, оскільки її подано без додержання приписів статті 427 КПК.

Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається, яке судове рішення оскаржується, яким судом та коли воно постановлено, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Так, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції, що повинні узгоджуватися з положеннями частини 1 статті 436 КПК, а також їх обґрунтування, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до приписів статті 436 КПК, Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

4) змінити судове рішення.

Однак вказані вимоги закону засудженим належним чином не виконані, оскільки сформульовані в касаційній скарзі вимоги про скасування ухвали апеляційного суду та постановлення Судом нової ухвали, не узгоджуються з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими статтею 436 КПК.

Крім цього, згідно з положеннями пункту 4 частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.

Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (статті 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (статті 414 КПК).

Тому, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у

статті 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування такого рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не вказує у чому саме полягає незаконність судового рішення та не наводить обґрунтувань щодо необхідності його скасування на підставах, передбачених частиною 1 статті 438 КПК з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому, Суд вважає за необхідне згідно з приписом статті 20 КПК роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з положеннями частини 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для її одержання засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання такої допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За правилами пункту 9 частини 1 статті 14 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу» право на безоплатну вторинну правничу допомогу відповідно до цього Закону та інших законів України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правничих послуг, передбачені частиною другоюстатті 13 цього Закону.

Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5)).

Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили

і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правничу допомогу.

Тому для одержання такої допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з вимогамичастини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Суд роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3