Справа № 195/1229/25
Провадження №1-кс/195/207/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального процесу:

представника заявниці - адвоката ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ із використанням власних засобів),

представника СВ ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга громадянки ОСОБА_5 , в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Крім того, заявниця просить визнати ОСОБА_6 потерпілим та її - представником неповнолітньої особи.

Скарга обгрунтована тим, що 08.07.2025 та 04.07.2025 ОСОБА_7 особисто до ВП №3 НРУП подала заяву про вчинення злочину відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_8 з боку сина старости села Преображенка Нікопольського району ОСОБА_9 , а саме щодо вчинення спроби відкрито заволодіти мотошоломами та ключами від транспортних засобів, та в подальшому зухвало, цинічно з використанням холодної зброї не реагуючи на оточуючих на неодноразові заклики припинити протиправні дії, що підтверджується відповідним відеозаписом, порізав колеса транспортних засобів.

Не отримавши відповідь про внесення відомостей до ЄРДР, АБ " ОСОБА_3 " прийнято рішення про скерування адвокатського запиту до ВП №3 та вже 25.07.2025 шляхом направлення відповіді на електронну адресу з відомостями про не внесення відомостей до ЄРДР та одночасним направленням повідомлення про вчинення правопорушення.

Заявник просить суд зобов`язати посадових осіб ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та визнати ОСОБА_6 - потерпілим і його матір ОСОБА_5 - представником неповнолітньої особи.

В судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримав, посилаючись на те, що вони законні й обґрунтовані, і тому просив суд скаргу задовольнити в повному обсязі. Крім того, представник заявниці пояснив, що заява містить ознаки кримінального правопорушення.

В судовому засіданні представник ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області слідчий ОСОБА_4 просив суд відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, у зв`язку з її необґрунтованістю. Крім того, слідчий пояснив, що заява громадянки ОСОБА_5 не містить ознак кримінального правопорушення.

На підставі ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження здійснюється за допомогою технічних засобів. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Суд, заслухав представника заявника, представника ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, дослідивши та вивчивши матеріали скарги, матеріали перевірки, приходить наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно зі ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також ч. 5 ст. 214 регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про наступне: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, тобто до Реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Унесення відомостей до Реєстру здійснюється Реєстратором з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України. Формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) або прокурором до протоколу, який підписується заявником. Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події. Заяви і повідомлення про кримінальні правопорушення незалежно від місця і часу їх скоєння, повноти отриманих відомостей і форми подання, а також особи заявника реєструють цілодобово уповноважені службові особи центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах (далі - органи (підрозділи) поліції), до яких звернулася особа чи надійшло повідомлення. Заяви чи повідомлення фізичних або юридичних осіб про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію можуть бути усними або письмовими. Уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, зобов`язана внести відповідні відомості до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», а за відсутності технічних можливостей - до журналу єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події.

Вищевказані вимоги передбачені також і Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 лютого 2019 року № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за № 223/33194.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Отже, відповідній реєстрації підлягають заяви чи повідомлення, які мають достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Враховуючи зміст копії протоколу про прийняття заяви про вчинення правопорушення громадянки ОСОБА_5 від 08.07.2025 року, копію пояснень громадянки ОСОБА_5 (без дати складання), копію пояснень неповнолітнього громадянина ОСОБА_6 від 04.07.2025 року (отриманні в присутності законного представника); копію пояснень громадянки ОСОБА_5 від 04.07.2025 року, суд вважає, що дані документи свідчать про наявність відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, наявність відомостей про кримінальне правопорушення підтверджується також копією пояснень громадянки ОСОБА_10 від 04.07.2025 року, копією пояснень неповнолітнього громадянина ОСОБА_11 від 04.07.2025 року (отриманні в присутності законного представника), копією пояснень громадянки ОСОБА_12 ..

Крім того, суд звертає увагу на повідомлення заступника начальника СВ відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_13 від 08.07.2025 року, в якому він повідомляє начальника відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_14 що, у ході додаткової перевірки, у випадку встановлення ознак кримінального правопорушення, необхідно направити матеріали для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України. Таким чином, слідчий ОСОБА_15 допускав та передбачав необхідність проведення додаткової перевірки.

Однак, відповідно висновку інспектора СРПП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_16 від 18.07.2025 року, який погоджений начальником СРПП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_17 , матеріал ЄО № 3444 від 08.07.2025 року вважати розглянутим. Матеріал направити для прийняття рішення до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, після направлення повідомлення слідчим ОСОБА_15 додаткова перевірка проведена не була, т.я. всі заяви та пояснення осіб здійсненні до 08.07.2025 року. Документи, які складені в період часу після 08.07.2025 року та до 18.07.2025 року - суду надані не були.

Суд також критично відноситься до повідомлення начальника ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_14 на адресу громадянки ОСОБА_5 про направлення матеріалу № 3444 від 08.07.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 для прийняття рішення по причині того, що подія сталося за участю військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Аналізуючи вищезазначені документи, суд вважає, що підполковник поліції ОСОБА_18 та лейтенант поліції ОСОБА_16 порушили вимоги ч.1 ст.214 КПК України та проігнорували думку заступника начальника СВ відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_15 ..

Зокрема, здійснення слідчим суддею судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні регламентовано положеннями ст.ст. 303-307 КПК України та забезпечується механізмом оскарження учасниками кримінального провадження визначених ст. 303 КПК України рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора у кримінальному провадженні слідчому судді.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, законодавцем встановлено два способи набуття статусу потерпілого. Перший пов`язаний з часом подання особою заяви про вчинений щодо неї злочин. А другий спосіб набуття статусу потерпілого, пов`язаний з окремим поданням заяви про визнання потерпілим особою, якій завдана шкода, але яка не зверталася з заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо неї, і така заява подається після початку кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Стаття 110 КПК України встановлює види процесуальних рішень і встановлює, зокрема, вимоги до постанови слідчого, дізнавача, прокурора.

У відповідності до вимог ч.5 ст.110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про: обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким зобов`язує слідчого вчинити конкретну дію визнати особу потерпілим у кримінальному провадженні, указує на втручання в процесуальні повноваження слідчого. Вирішення данного питання безпосередньо належить до компетенції органів досудового розслідування після проведення ними всіх дій передбаченими нормами КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання слідчого визнати неповнолітнього ОСОБА_6 потерпілим, а заявницю - представником неповнолітньої особи - відсутні.

Таким чином, зважаючи на положення кримінального процесуального закону, які не передбачають прийняття окремого процесуального рішення про визнання потерпілим, та процесуальну самостійність слідчого, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити частково, в частині зобов'язання службової особи відносно внесення відомостей до ЄРДР - задовольнити, в частини визнання особи потерпілим - відмовити.

Керуючись ст. 9, 26, 40, 55, 91, 110, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

скаргу громадянки ОСОБА_5 , в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 303 КПК України - задовольнити частково.

Зобов`язати службову особу відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою громадянки ОСОБА_5 .

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвалу суду направити до Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури для організації проведення досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Матеріали за заявою громадянки ОСОБА_5 відносно внесення інформації до ЄРДР повернути до відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області.

Повний текст ухвали виготовлено 18.08.2025 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя: ОСОБА_1

14.08.2025