Справа №613/343/25 Провадження № 1-кп/613/125/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові в режимі відеоконференції клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001065 від 27.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропавлівка Богодухівського району Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 12.01.2024 за ч.4 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 на підставі ст.81-1 КК України для проходження військової служби,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч. 4 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України.

10.09.2025 прокурором було подано клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу до суду для розгляду вказаного клопотання.

В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України. Після направлення обвинувального акту до суду з`явилися ризики, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, на даний час існує ризик переховування обвинуваченого від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 з жовтня 2024 року не з`являється у судові засідання та не бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з установою виконання покарань (станом на 19.02.2025 не з`явився у 6 судових засідань 07.10.2024, 06.11.2024, 29.11.2024. 25.12.2024, 24.01.2025, 19.02.2025).

Згідно з повідомленням представника установи виконання покарань, ОСОБА_5 вибув із установи для проходження військової служби. Згідно з відповіддю управління персоналу штабу Командування сухопутних військ Збройних Сил України, станом на 02.11.2024 ОСОБА_5 не призивався на військову службу під час мобілізації на особливий період. 19.02.2025 ОСОБА_5 було оголошено у розшук, а судовий розгляд стосовно нього зупинено. 29.04.2025 Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області було повідомлено суд про встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та зобов`язання його з`явитися до суду для участі в судовому розгляді. Проте, станом на 10.09.2025 обвинувачений жодного разу не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд чи сторону обвинувачення не повідомляв.

Враховуючи викладене, з посиланням на ст.178, ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України прокурор стверджує про наявність підстав для обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому обрання більш м`якого запобіжного заходу (зокрема, домашнього арешту, особистого зобов`язання або особистої поруки) не дозволить запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки не виключається можливість продовження подальших неявок обвинуваченого в судові засідання без поважних причин.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про обрання запобіжного заходу з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це призведе до руйнування його сім`ї, та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації АДРЕСА_1 . Пояснив, що з моменту звільнення з установи виконання покарань у вересні 2024 року та вступу на військову службу він не міг повідомити суд про це через неможливість користування засобами зв`язку. Протягом певного часу він перебував у СЗЧ, проживав у м. Вінниця, працював неофіційно на будівництві. Підтвердив, що обізнаний про наявність кримінального провадження стосовно нього за ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України, не заперечував того факту, що після затримання його працівниками військової служби правопорядку в лютому 2025 року він був повідомлений про необхідність явки до Богодухівського районного суду Харківської області, однак, не вважав за необхідне з`являтися у судове засідання, оскільки вважає себе невинним у вчиненні злочину, який йому інкримінується, і думав, що його невинність буде встановлена судом за його відсутності.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку захисника, є достатнім для забезпечення належного виконання його підзахисним процесуальних обов`язків.

Суд, розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши наявні матеріали справи, зазначає наступне.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч.2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутацію, майновий стан, наявність у нього судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України, а саме незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, їх перевезення і зберігання, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що на початку грудня 2020 року увійшов до складу створеної та очолюваної Особою-1, матеріали стосовно якої виділено в інше кримінальне провадження, організованої групи з метою вчинення кримінальних правопорушень, направлених на незаконну порубку лісу, до складу якої разом із ним увійшли місцеві мешканці Богодухівського району Харківської області Особа-2, матеріали стосовно якої виділено в інше кримінальне провадження-1, яка здійснювала функцію вантажника під час завантаження незаконно зрубаних сироростучих дерев на вантажівки, Особа-4, матеріали стосовно якої виділено в інше кримінальне провадження-1, яка мала певний професійний досвід лісоруба, оскільки працювала за цією спеціальністю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , а також Особа-3, матеріали стосовно якої виділено вокреме провадження, та інші особи, матеріали стосовно яких виділено в інше кримінальне провадження-2.

Як активний учасник організованої групи, ОСОБА_5 , висловивши бажання вчинити злочини у її складі, будучи обізнаним у розробленому Особою-1, матеріали стосовно якої виділено в інше кримінальне провадження-1, злочинному плані та беручи активну участь у його реалізації, допомагав Особі-4, матеріали стосовно якої виділено в інше кримінальне провадження-1, здійснювати порубку сироростучих дерев на ділянках, на які вказувала Особа-1, матеріали стосовно якої виділено в інше кримінальне провадження-1, а також розпилював їх на чурки, не виконуючи при цьому функцію пильщика, та допомагав їх завантажувати на вантажівки для подальшого перевезення.

За таких обставин, ОСОБА_5 , а також Особою-1, Особою-2, Особою-3, Особою-4, матеріали стосовно яких виділено в інше криміналне провадження-1, та іншими особами, матеріали стосовно яких виділено в інше кримінальне провадження-2, у період часу з початку січня 2021 року до 11.01.2021 на ділянці місцевості (захисній лісосмузі), розташованій між с. Максимівка Богодухівського району Харківської області та с. Таверівка Богодухівсьокого району Харківської області, здійснено незаконну порубку 86 сироростучих дерев породи «ясен», та перевезення розпиляних частин вказаних незаконно зрубаних дерев, які у подальшому зберігалися на складі, який належить Особі-1, матеріали стосовно якої виділено в інше кримінальне провадження-1, що розташований за адресою : Харківська область, Богодухівський район, с-ще Максимівка, вул. Харківська, 86.

Як зазначено в обвинувальному акті, внаслідок вказаних спільних протиправних дій зазначених осіб у складі організованої групи Богодухівській міській раді Харківської області заподіяно тяжкі наслідки, завдано істотну шкоду довкіллю та матеріальну шкоду на загальну суму 762861,70 грн, що у 672 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Перевірка судом обґрунтованості пред`явленого обвинувачення та правомірності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України є завданням судового провадження, яке триває наразі, і для забезпечення якого необхідним є належне виконання своїх процесуальних обов`язків усіма учасниками провадження, у т.ч. обвинуваченим.

Суд бере до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

При цьому суд, вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, або передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Надаючи оцінку доводам прокурора про наявність ризику переховування від суду, передбаченого пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України, суд зазначає наступне.

За приписами п.1 ч.7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України, участь обвинуваченого в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження є обов`язковою.

Слід відмітити, що належним виконанням процесуального обов`язку, передбаченого п.7 ч.1 ст.42 КПК України, може бути або прибуття в судове засідання, або, у разі наявності поважних причин для неприбуття, передбачених статтею 138 КПК України, - належне і вчасне повідомлення про причини неприбуття.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2021 було застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 16.10.2021, після цього запобіжний захід не продовжувався.

Ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 05.10.2022, 31.10.2022, 19.01.2023, 03.05.2023 у зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання було оголошено його привід. Згідно з повідомленнями Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області привід виконати неможливо у зв`язку з відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12.06.2023 було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно з повідомленням Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 30.06.2023 місцезнаходження ОСОБА_5 було встановлене у м. Кривий Ріг, ОСОБА_5 зобов`язано явкою до суду.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого в судові засідання ухвалами суду від 04.09.2023 та від 17.10.2023 до ОСОБА_5 було застосовано привід.

Згідно з вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 12.01.2024 ОСОБА_5 відбував покарання у вигляді позбавлення волі та з 06.03.2024 знаходився у Державній установі «Харківська виправна колонія № 43».

Однак, у судові засідання в режимі відеоконференції з вказаною державною установою починаючи з 10.06.2024 ОСОБА_5 не виходив, хоча постійно повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з відомостями, наданими в режимі відеоконференції представником вказаної Державної установи, ОСОБА_5 був звільнений для проходження військової служби.

Будучи викликаним в судові засідання на 11.09.2024, 07.10.2024, 06.11.2024 судовими повістками, направленими як СМС-повідомленням, так і повістками за місцем проживання, ОСОБА_5 жодного разу не прибув в судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, відомостей на підтвердження проходження військової служби не надав.

Прокурором було направлено запит до Міністерства оборони України щодо з`ясування питання про проходження ОСОБА_5 військової служби. Згідно з відповіддю від 05.11.2024 ОСОБА_5 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу під час мобілізації на особливий період не призивався.

Ухвалою суду від 06.11.2024 було застосовано привід обвинуваченого ОСОБА_5 у судове засідання, призначене на 29.11.2024.

З повідомлення Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області від 29.11.2024 про неможливість приводу у судове засідання обвинуваченого ОСОБА_5 та наданої довідки про судимість вбачається, що 06.09.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був звільнений з Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» Харківської області умовно-достроково та відбув до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за контрактом (в порядку, передбаченому ст.81-1 КК України).

Разом з тим, сам ОСОБА_5 про проходження ним військової служби та своє місцезнаходження суду не повідомляв. Виклик ОСОБА_5 у судове засідання судовими повістками за місцем проживання та оголошення його приводу не дали позитивного результату, протягом чотирьох місяців ОСОБА_5 не з`являвся у судові засідання, не повідомляв причини неявки, фактичне його місцезнаходження було невідоме.

02.12.2024 судом через ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено запит до Військової частини НОМЕР_1 щодо проходження ОСОБА_5 військової служби у цій військовій частині та вручення йому повістки про виклик в судове засідання, однак, цей запит залишився без відповіді. Згідно з повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.12.2024, ОСОБА_5 на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19.02.2025 у справі № 613/958/20 за клопотанням прокурора було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зупинено судове провадження у кримінальному провадженні до розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Виділено матеріали кримінального провадження № 0001065 від 27.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України в окреме провадження, якому присвоєно номер 613/343/25.

В рамках виконання ухвали суду від 19.02.2025 Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області 30.04.2025 повідомлено суд про те, що місцезнаходження ОСОБА_5 встановлено (проживає у АДРЕСА_3 ), він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , останнього зобов`язано явкою до Богодухівського районного суду Харківської області.

До повідомлення додано рапорт о/у ВКП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, згідно з яким ОСОБА_5 обліковується як особа, яка у перебуває у СЗЧ, він був доставлений до ВСП м. Вінниця та переданий патрулю ВСП.

Згідно з доданими до повідомлення поясненнями ОСОБА_5 , останній є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та станом на 23.04.2025 перебуває у СЗЧ. Зобов`язується прибути до Богодухівського районного суду Харківської області на розгляд справи за ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України у найкоротший термін.

ОСОБА_5 був викликаний у судові засідання як за адресою проживання АДРЕСА_3 , так і за адресою : АДРЕСА_1 , та за номером телефону, зазначеним ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях , однак, у судові засідання, призначені на 26.05.2025, 11.06.2025 та 17.07.2025 не прибув, причини неявки суду, прокурору або захиснику не повідомив.

Ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 17.07.2025 та 12.08.2025 було оголошено привід обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, призначені на 12.08.2025 та 10.09.2025 відповідно, однак, обвинувачений приводом не був доставлений.

Згідно з повідомленнями Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 11.08.2025 та 20.08.2025, при виконанні ухвал суду проведено перевірку за адресою : АДРЕСА_3 , однак, двері помешкання ніхто не відчинив. При спілкуванні з сусідами інформація про проживання ОСОБА_5 відсутня. При перевірці ОСОБА_5 за даними ІКС ІПНП встановлено, що останній перебуває на обліку як особа, що самовільно залишила військову частину, інформація внесена Новомосковським РВП у Дніпропетровській області 03.12.2024 за № 32015. У зв`язку з викладеним здійснити доставлення приводом ОСОБА_5 не представилось можливим.

Згідно з повідомленнями Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 12.08.2025 та 10.09.2025, здійснити привід ОСОБА_5 у судові засідання на 12.08.2025 та 10.09.2025 не представилось можливим, оскільки останній за місцем мешкання відсутній, його місцезнаходження невідоме.

Систематичні неявки ОСОБА_5 у судові засідання близько року, неповідомлення про причини неявки, неповідомлення його про вибуття з ДУ «Харківський виправна колонія № 43» для проходження військової служби, неповідомлення про своє фактичне місцезнаходження, постановка його на облік як особи, яка вчинила самовільне залишення військової частини, неповідомлення про зміну засобів зв`язку, неявка ОСОБА_5 до Богодухівського районного суду Харківської області навіть після того, як його було виявлено у м. Вінниця та зобов`язано явкою до суду, після чого обвинувачений постійно повідомлявся про дату, час та місце судового засідання і жодного разу не прибув до суду та повідомляв про причини неявки, свідчать про ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від прибуття до суду та наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, про наявність такого ризику свідчить і попередня поведінка ОСОБА_5 , який неодноразово не з`являвся в судові засідання протягом 2022-2023 років, у зв`язку з чим ухвалами суду від 05.10.2022, 31.10.2022, 19.01.2023, 03.05.2023 було оголошено його привід, а ухвалою суду від 12.06.2023 його було оголошено у розшук.

Виходячи зі змісту пояснень ОСОБА_5 , наданих у судовому засіданні, він був обізнаний про наявність кримінального провадження стосовно нього, повідомлений про наявність у нього як у обвинуваченого, обов`язку з`являтися в судове засідання, а в разі неможливості прибути обов`язку повідомити про це суд, як і про наявність обов`язку повідомляти суд про зміну місця свого проживання, однак, свідомо нехтував цими обов`язками протягом більше року, що свідчить про неможливість запобігти ризику переховування від суду застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, судом при наданні оцінки наявності такого ризику взято до уваги не лише тяжкість інкримінованого обвинувачення та суворість ймовірного покарання, а й відсутність у обвинуваченого офіційного працевлаштування, факт самовільного залишення обвинуваченням військової служби, що він підтвердив у судовому засіданні та підтверджується рапортами працівників Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, наданими в рамках виконання ухвал про привід та розшук, неодноразове притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Судом враховано доводи обвинуваченого про наявність у нього сім`ї - цивільної дружини та її дитини, однак, виходячи з попередньої поведінки ОСОБА_5 , ці соціальні зв`язки не усувають ризику переховування від суду та не забезпечили належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який протягом строку розгляду справи тричі був оголошений у розшук.

З підстав, наведених вище (тривала неналежна процесуальна поведінка протягом кількох років, неодноразове перебування обвинуваченого у розшуку, неповідомлення про зміну місця свого проживання, та як наслідок - ризик втечі та переховування від суду), суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі особистого зобов`язання чи домашнього арешту, не здатне забезпечити запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України та належного виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Крім того, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та сталого доходу, на думку суду, унеможливлює дотримання обвинуваченим умов цілодобового домашнього арешту.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Обставин, які б у розумінні кримінально-процесуального закону свідчили про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (наявність тяжких або хронічних захворювань тощо) судом не встановлено.

Отже, враховуючи наявність значного ступеня ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків такого ступеня і характеру, які б гарантували належне виконання процесуальних обов`язків, та постійного джерела доходу, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18 листопада 2025 року включно.

В силу ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших відомостей про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи із обставин та ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст.182, КПК України, суд вважає достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків розмір застави у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025 року, що складає 151400 грн. (3028,00 грн. x 50 = 151400 грн.).

Керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001065 від 27.07.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 18 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 20.09.2025 року.

Строк дії ухвали - до 18 листопада 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у кримінальному провадженні 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025, що складає 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, до спливу терміну тримання під вартою.

Реквізити депозитного рахунку для зарахування коштів при обранні судом міри запобіжного заходу: отримувачі коштів ТУ ДСА України у Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувач: ДКСУ м. Київ; МФО отримувача: 820172; рахунок отримувача: UA0006674.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до обвинуваченого може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом 5 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1