Справа: 521/3244/25
Номер провадження: 1-кп/521/1328/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/3244/25 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Астана Республіка Казахстан, особи без громадянства, із неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, без місця реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Одеського апеляційного суду від 14.04.2025за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, який підлягає самостійному виконанню,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 10 лютого 2025 року, у період часу з 14 години 25 хвилини до 14 години 27 хвилини перебував у приміщенні торгівельної зали магазину «Київський М`ясокомбінат», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 38, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, в умовах воєнного стану, який діє в Україні з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (на момент вчинення злочину продовжено Указом Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України №4020-ІХ від 15.01.2025) шляхом вільного доступу, викрав з поверхні холодильної установки мобільний телефон марки «IPhone 6s» (IMEI: НОМЕР_1 ), який належав працівнику магазину ОСОБА_6 , та був залишений нею на холодильнику, під час обслуговування покупців магазину.

У подальшому, ОСОБА_4 , впевнившись що його дії залишаться непомітними для ОСОБА_6 і відвідувачів магазину, поклав викрадений телефон у праву кишеню своєї куртки чорного кольору, тим самим, заволодів вищевказаним майном.

Після чого, ОСОБА_4 із викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3603 гривні 33 копійки.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд оцінює як достовірні та такі, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене ОСОБА_4 повторно, в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст.ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_4 факту вчинення кримінального правопорушення, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому злочину, про що він, ОСОБА_4 , висловив щирий жаль з приводу цього та заявив про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт надання обвинуваченим в суді правдивих показів, готовність нести покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характер та підвищену ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким. Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, спрямованих на заволодіння чужим майном і вчинення ним чергового тяжкого злочину в період іспитового строку, свідчить про тенденцію з боку обвинуваченого до вчинення злочинів проти власності і про небажання ставати на шлях виправлення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, неможливим виправлення обвинуваченого без позбавлення волі. Саме покарання у виді позбавлення волі, на думку суду, буде відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження нових злочинів.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 був засуджений вироком Одеського апеляційного суду від 14.04.2025за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, який відповідно до положень п. 3 ст. 72 КК України, при призначенні покарань за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Частинами 1,4 ст. 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком та остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тотожну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду в п.п. 10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягають і виконуються самостійно.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, із метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили та забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 369 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю призначених покарань, частково приєднати до призначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 14.04.2025та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років 4 місяці позбавлення волі та штрафу в розмірі 17 000 гривень (сімнадцять тисяч) гривень, кожне з яких виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 27.02.2025.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 27.02.2025, - скасувати.

Речові докази, а саме:

-запис з камери відеоспостереження, що розміщена в магазині «Київський М`ясокомбінат», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 38, який записано на оптичний DVD-R диск MyMedai 4.7 Gb, 120 min, 16Х, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «IPhone 6s», IMEI: НОМЕР_1 , - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана сторонами апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_7