н/п 1-кп/766/4049/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 22.04.2024 року за № 0000455, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенка Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, на момент вчинення злочину командира десантно-штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант», не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді командира десантно-штурмової роти 2 батальйону морської піхоти цієї ж військової частини, у військовому званні «лейтенант», тобто будучи військовою службовою особою, яка наділена адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, і являвся матеріально-відповідальною особою за військове майно (в даному випадку інше військове майно) вказаної роти, діючи всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 3.1.2, 9.1-9.3.2, 5.18.1.3-5.18.1.5 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затвердженого наказом Міністра Оборони України від 16.07.1997 №300, п.п. 6, 7, 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 №1075-ХIV, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинен був і міг це передбачити, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, через недбале ставлення до них, в період часу з 23.02.2023 по 27.11.2023, перебуваючи в с. Лиманець Херсонського району Херсонської області, більш точне місце та час не встановлено, не забезпечив належного контролю за зберіганням військового майна десантно-штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , не вів облікових документів, а саме книги обліку військового майна, зареєстровані роздавальні відомості або будь-які інші облікові документи, які могли би підтвердити видачу інвентарного майна речової служби військовослужбовцям десантно-штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , чим створив умови для його втрати або викрадення, тим самим не забезпечив належного обліку та зберігання ввіреного військового майна, не забезпечив такий порядок зберігання який унеможливлював би викрадення чи втрату даного майна, що призвело до втрати вказаного майна, таким чином, внаслідок недбалого ставлення останнього до служби, державі в особі військової частини НОМЕР_1 , заподіяно істотну шкоду на загальну суму 551 524 гривень 46 копійок, у вигляді втрати наступного майна, а саме:

- чохлів до фляги індивідуальної польової в кількості 11 шт., вартістю 388,32 грн. кожен на суму 4271,52 грн; - гідросистем для питної води в кількості 6 шт., вартістю 614,04 грн кожна на суму 3684,24 грн.; - чохлів до гідросистеми в кількості 6 шт., вартістю 714,96 грн. кожен на суму 4289,76 грн.; - сумок-підсумок розкладних універсальних, вид 6 в кількості 48 шт., вартістю 430,00 грн. кожна на суму 20640,00 грн.; - сидінь польових в кількості 15 шт., вартістю 205,00 грн. кожне на суму 3075,00 грн; - чохлів до шолому бойового балістичного (MM-14) в кількості 14 шт., вартістю 149,58 грн. кожен на суму 2094,12 грн.; - костюмів спеціальний зимовий (ММ-14) в кількості 11 шт., вартістю 3553,08 грн. на суму 39083,88 грн.; - рюкзаків бойових індивідуальних (ММ-14) в кількості 6 шт., вартістю 2638,00 грн. кожен на суму 15828,00 грн.; - килимів спальних польовий ізоляційний в кількості 13 шт., вартістю 198,48 грн. кожен на суму 2580,24 грн.; - мішків спальний в кількості 3 шт., вартістю 1849,98 грн. кожен на суму 5549,94 грн.; - сумок транспортних індивідуальних "Olive green" в кількості 22 шт., вартістю 1550,00 грн. кожна на суму 34100,00 грн.; - чохлів до бронежилета («Coyote») в кількості 16 шт., вартістю 1000,00 грн. кожен на суму 16000,00 грн.; - мішків спальний в кількості 8 шт., вартістю 2604,00 грн. кожен на суму 20832,00 грн.; - окулярів балістичних в кількості 21 шт., вартістю 1456,82 грн. кожні на суму 30593,22 грн.; - окулярів масок захисних балістичних в кількості 18 шт., вартістю 1693,85 грн. кожні на суму 30489,30 грн.; - налокітників та наколінників в кількості 15 шт., вартістю 798,66 грн. кожні на суму 11979,90 грн.; - фляг індивідуальних польових в кількості 11 шт., вартістю 318 грн. кожна на суму 3498,00 грн.; - носіїв пластин для перенесення захисних пластин 4 рівня в кількості 4 шт., вартістю 318,00 грн. кожен на суму 3498,00 грн.; - балістичних Шоломів рівень ІIIA в кількості 14 шт., вартістю 14404,38 грн. на суму 201661,32 грн.; - сумок-підсумок бойових А-30 (MM-14) в кількості 35 шт., вартістю 380,00 грн. на суму 13300,00 грн.; - казанків індивідуальних польових (2 кат.) в кількості 19 шт., вартістю 465,00 грн., на суму 8835,00 грн.; - дощовиків (пончо) в кількості 63 шт., вартістю 858,00 грн. на суму 54054,00 грн.; - подушок для військовослужбовців в кількості 27 шт., вартістю 149,28 грн. кожна на суму 4030,56 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 425 КК України, як недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. Позиція сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, та просив призначити відповідне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК Україниу виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 відсотків строком на 2 роки.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, визнав повністю, не заперечував обставини, викладені в обвинувальному акті, розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що зробив для себе висновки та про наміри не вчиняти правопорушень у майбутньому.

При цьому показав, що на час вчинення кримінального правопорушення займав посаду командира десантно-штурмової роти 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 . Майно яке було ввірено йому отримано ним на ППД та було втрачено останнім, внаслідок його необачності та недосконалого виконання своїх функціональних обов`язків під час ведення бойових дій на лівому березі Херсонської області. Перелік майна відповідає майну, зазначеному в обвинувальному акті. Шкода військовій частині була відшкодована ним повністю.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ІV. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обвинувачений свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, тому відповідно ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить визнання вини останнім та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

V. Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих обвинуваченого даних, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має зареєстроване місце проживання, є учасником бойових дій та діючим військовослужбовцем військової служби за контрактом, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд враховує особу винуватого, ступінь тяжкості вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне, призначити обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 425 КК України покарання у виді позбавлення волі.

Зі змісту частини першої статті 69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Приймаючи до уваги зазначені обставини та враховуючи наведені пом`якшуючі покарання обставини, а саме: повне визнання ОСОБА_3 вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, зважаючи на відсутність обтяжуючих покарання обставин, за яких вчинено злочин, що у сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій та діючим військовослужбовцем і на теперішній боронить державу, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст.425 КК України, у виді 2 років позбавлення волі,

Крім того, при вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує положення ч. ч. 1, 2 ст. 58 КК України, відповідно до яких покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

З огляду на викладене, а також ту обставину, що ОСОБА_3 являється військовослужбовцем, існують достатні підстави для призначення саме покарання у виді службового обмеження.

Покарання у вигляді службового обмеження, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого є домірним скоєному та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

VI. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, застосування запобіжного заходу, під час досудового розслідування не застосовувались.

Враховуючи особу обвинуваченого та призначене покарання, суд не убачає підстав для обрання обвинуваченому будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. ст.124, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків строком на 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1