ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Губкіна, Бєлгородської області Російської Федерації, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, хронічних захворювань не має, тимчасово непрацюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
Унаслідок дорожньо-транспортної події постраждав пасажир мотоциклу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток правої гомілки (попереково-зубчатий перелом діафіза великогомілкової кістки на межі верхньої і середньої третини із зсувом, подвійний перелом діафіза малогомілкової кістки в верхній і нижній третинах із зсувом) задній вивих гомілки, забита рана правої гомілки в нижній третині, що в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Вказані дії ОСОБА_6 суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Виїжджаючи із другорядної дороги, яка мала асфальтоване покриття, він проїхав транспорті засоби, які знаходилися із лівої сторони від нього. Надалі він запитав у водія вантажного автомобіля, які стояли на полосі дорозі, чи має він можливості безпечно виїхати на головну дорогу, на що останній йому «махнув». По жесту водія він зрозумів, що дорога вільна та він може їхати. Разом із цим він не очікував, що по зустрічній смузі руху може їхати із великою швидкістю мотоцикл, тому не міг цього врахувати коли здійснював виїзд із другорядної дороги. Після того, як він побачив мотоцикл, почав гальмувати.
Вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме із вини водія мотоциклу, який порушуючи Правила дорожнього руху та рухався зі швидкістю 60 км/год., виїхав на зустрічну смугу руху, здійснив обгін та об`їзд транспортних засобів. Зазначив, що під час виїзду із другорядної дороги, він, як водій із досвідом (має право керувати транспортним засобом з 1984 року), дотримуючись Правил дорожнього руху увімкнув покажчик повороту та переконався у безпеці своїх дій.
Показав, що після дорожньо-транспортної пригоди та у зв`язку із хвилюванням у нього піднявся тиск, тому швидку допомогу та працівників поліції викликав пасажир автомобіля, яким він керував - ОСОБА_10 . Разом із цим, він після дорожньо-траспортної пригоди надав допомогу потерпілому - надав свій ремінь та намагався знайти для потерпілого знеболювальне. Надалі станом здоров`я потерпілого він цікавився у батьків останнього три рази, пропонував матеріальну допомогу - 10 000 гривень, проте батьки потерпілого відмовилися від такої допомоги. Після чого більше не намагався будь-яким чином надати допомогу. Із тим, що потерпілий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав моральні та фізичні страждання він погоджується, разом з цим не згоден із сумою компенсації.
Також обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що він шкодує про те, що трапилася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Разом із цим зауважив, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є саме водій мотоциклу, оскільки він вжив всі необхідні дії, які залежали від нього, для того щоб дорожньо-транспортна пригода не відбулася. Зазначив, що його життєдіяльність безпосередньо пов`язання із користуванням автомобіля, а тому прохав не позбавляти його права ним керувати.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України повністю доводиться сукупністю досліджених у ході судового розгляду таких доказів.
Показаннями в ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_8 про те, що 17 червня 2021 року, точний час не пам`ятає, він їхав на мотоциклі у якості пасажира по окружній дорозі в напрямку «Олексіївки». За кермом мотоциклу був близький друг сім`ї - ОСОБА_7 . Пам`ятає, що вони виїхали із «Агромолу», проїхали прямо та повернули вправо на окружну дорогу, далі сталась дорожньо-транспортна пригода. Під час руху мотоциклу він сидів за спиною водія та був у шоломі. За його власними відчуттями мотоцикл рухався зі швидкістю приблизно 20 км/год. Впевнений в тому, що мотоцикл рухався по своїй смузі руху. Під час руху мотоциклу, він не бачив дорогу, дивився вправо. Бачив, що на дорозі із правої сторони від них стояла колона вантажних автомобілів, біля яких знаходилися водії. Зазначив, що він особисто не бачив ремонтних робіт дороги. Про зазначений факт йому стало відомо із новин. Що знаходилося із лівої сторони дороги, він не бачив. Чи була на дорозі розмітка та дорожні знаки, не пам`ятає. Також не пам`ятає момент дорожньо-транспортної пригоди, оскільки прийшов до тями лише у лікарні. Останнє, що він пам`ятає - рух мотоциклу по дорозі. Про обставини дорожньо-транспортної пригоди знає зі слів водія мотоциклу - ОСОБА_7 , який йому розповів, що вони їхали по їх смузі руху. Згодом із другорядної дороги виїхав автомобіль, водій якого дивився у протилежну від них сторону, виїжджав відносно них із правої сторони, далі відбулось ДТП.
Потерпілий повідомив, що у наслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження: перелом ноги в трьох місцях, перелом малогомілкової кістки, пошкоджені зв`язки колін. Наскільки йому відому, інші учасники дорожньо-транспортної пригоди пошкоджень не отримали. Водійське посвідчення він отримав у 2022 році, вже після дорожньо-транспортної пригоди, проте, що таке розмітка дороги, він знав на час ДТП. ОСОБА_6 раніше не бачив, у лікарню останній до нього не приходив, грошей на лікування не пропонував та не надавав.
Потерпілий пояснив, що після дорожньо-транспортної пригоди у його житті відбулися негативні зміни, оскільки у нього постійно боліла нога, перші пів року після ДТП він не міг самостійно робити елементарні речі: купатися, ходити до туалету, в повній мірі спілкуватися із друзями, так як не міг встати із ліжка. Внаслідок отриманих травм був вимушений пропустити власний випускний. Втратив рік свого життя, відчував фізичний та моральний біль. На час проведення допиту під час досудового розслідування кримінального провадження він проходив реабілітацію щодо відновлення пошкоджених зв`язок колін. Терапевт направив його збирати документи для МСЕК, для отримання інвалідності. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити.
Показаннями у ході судового розгляду свідка ОСОБА_7 про те, що 16-17 червня 2021 року, після обіду, він разом із потерпілим ОСОБА_8 каталися на мотоциклі. Поїхали до села Кутузівки, звідти їхали від перехрестя зі сторони «Старого Салтову» у сторону «Олексіївки». Дорога була свіжо відремонтована, з асфальтним покриттям, розмітки або дорожніх знаків він не бачив, машин майже не було, погодні умови були гарні. На його думку смуг руху дороги було три, на першій - стояли фури, друга - зустрічна, а третя - відгороджена стовпчиками. Він рухався на мотоциклі «Yamaha Drag Star 1100» повільно із швидкістю 30-35 км/год., оскільки на дорозі стояли вантажні автомобілі. Так як між вантажними автомобілями були невеликі проміжки, він здійснював їх об`їзд, на зустрічні смузі автомобілів не було, якщо б хтось їхав, він би зміг з`їхати між фур.
Пояснив, що автомобіль марки «ВАЗ» виїхав їм на зустріч несподівано, до зіткнення транспортних засобів він його не бачив. Після того як він побачив автомобіль марки «ВАЗ», почав гальмувати та намагався трохи виїхати вліво. Зіткнення відбулось буквально за декілька секунд. Хто був за кермом автомобіля «ВАЗ», він не бачив.
Після дорожньо-транспортної пригоди він був шокований, поруч були люди які намагались допомогти, хто саме викликав швидку та працівників поліції, він не знає. Поруч стояв обвинувачений ОСОБА_6 , який на його запитання чи бачив він його мотоцикл відповів, що водій вантажного автомобіля сказав, що нікого на дорозі немає.
Свідок зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди він побачив, що велися дорожні роботи, тому машини стояли на дорозі. Він та його транспортний засіб ушкоджень не отримали, так як удар прийшовся на коліно потерпілого, який сидів позаду нього. Він та потерпілий були одягнуті у шоломи, на ньому була екіпіровка, куртка та штани.
На думку свідка, причиною дорожньо-транспортної пригоди стала неуважність обвинуваченого. Він під час руху мотоциклу дотримувався Правил дорожнього руху, оскільки рухався із увімкненими фарами, які вмикаються автоматично, та із увімкненим покажчиком руху. Наскільки йому відомо, обвинувачений цікавився щодо стану потерпілого та пропонував гроші, проте йому не відомо щоб він надавав допомогу.
Свідок зазначив, що він має право керувати транспортним засобом приблизно із 1985 року. На час ДТП користувався мотоциклом «Yamaha Drag Star 1100» близько трьох років.
Показаннями у ході судового розгляду свідка ОСОБА_11 про те, що влітку 2021 року, точну дату не пам`ятає, близько 17-00 годині, він керував автомобілем «BMB X5» та бачив як відбулась дорожньо-транспортна пригода на окружній дорозі, неподалік «Циркунів». Зазначив, що на дорозі проводились ремонтні роботи, покладено новий асфальт. У зв`язку із чим на дорогу з новим асфальтним покриттям не пускали вантажні автомобілі. Погода була тепла та сонячна, дощу не було. Дорога була покрита новим асфальтом та широка, тому розмітки на ній ще не було. Оскільки на його смузі руху стояли вантажні автомобілі, його та інші транспортні засоби сформували колону та їхали по зустрічній смузі, швидкість руху була приблизно 10 км/ год., більшість часу транспортні засоби стояли на місці.
Пояснив, що перед його транспортним засобом рухався автомобіль, а перед цим автомобілем, рухався мотоцикл зі швидкістю приблизно 10 км/год. Мотоциклом керував чоловік та позаду нього сидів пасажир. За його власними відчуттями та за його спогадами колона, в якій рухався його автомобіль, рухалась по зустрічній смузі. За його спогадами на дорозі було 3 смуги руху, одна - в сторону Циркунів, дві інші - в протилежну сторону. Пам`ятає, що «було все розрито», проте чи були дорожні знаки, стовпчики чи конуси, не пам`ятає.
Показав, що між двох стоячих фур, зі сторони «Бобровки», з другорядної дороги виїхала червона «копійка», рух якої корегував хтось із водіїв вантажних автомобілів які стояли біля дороги. Під час виїзду «копійки» із другорядної дороги відбулося зіткнення із мотоциклом який впав на лівий бік. Зіткнення транспортних засобів сталося на головній дорозі. Далі біля мотоциклу зібралось багато людей. Чоловік, який керував мотоциклом та був старше за віком пасажира, встав самостійно, а молодий хлопець, який був його пасажиром, лежав, йому почала надавати допомогу жінка. Що в цей час робив водій автомобіля «копійки», не пам`ятає. В яку сторону хотів повернути водій «копійки», не знає. Дорожньо-транспортна пригода відбулась досить швидко. На його думку водій копійки сам би не виїхав, це було неможливо, оскільки йому була потрібна допомога зі сторони, коли він виїжджав із другорядної дороги, то міг взагалі не бачити дороги.
Свідок зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди він поїхав далі у справах. Через три години повертався назад та побачив, що на місці ДТП проводилися слідчі дії. Він вирішив зупинитись для того щоб дізнатись чи все добре із пасажиром мотоциклу. Йому повідомили, що пасажир мотоциклу живий і взяли його контакти.
У судовому засіданні свідок повідомив, що обвинувачений схожий на ту особу, яка керувала автомобілем «копійка».
Показаннями у ході судового розгляду свідка ОСОБА_10 про те, що літом 2021 року, точну дату не пам`ятає, близько 15-00 години, ОСОБА_6 попрохав його поїхати разом із ним у «Тішки» для того, щоб забрати драбину. ОСОБА_6 забрав його із 602 мікрорайону та вони поїхали до окружної дороги для того щоб доїхати до «Тішків». Побачили, що там був автомобільний затор, оскільки на перехресті велись дорожні роботи. Вони згадали, що до «Тішків» є об`їзна дорога, тому поїхали її шукати. Проте місцеві мешканці повідомили, що невідомо в якому стані знаходиться міст на цій об`їзній дорозі, тому вони з ОСОБА_6 вирішили повернутись назад. Із «Бобровки» вони виїхали на дорогу, яка примикає до окружної дороги та побачили, що на ній стоять вантажні автомобілі. Водій вантажного автомобіля показав їм жестом, що він їх пропускає, і що на дорозі нікого немає.
Пояснив, що після того як вони виїхали на окружну дорогу, в автомобіль, на якому вони рухалися, в`їхав мотоцикл, який рухався із лівого від них боку. Удар прийшовся у праве переднє крило автомобіля, на якому вони рухалися. Мотоцикл він побачив уже тоді, коли він фактично у них в`їхав. Обвинувачений рухався на автомобілі із максимальною швидкістю 30-40 км/год., куди дивився ОСОБА_6 під час керуванням автомобілем, він не бачив, оскільки весь час дивився вправо. Зіткнення із мотоциклом відбулося за 5-10 секунд, як вони виїхали на свою смугу руху. На думку свідка мотоцикл рухався зі швидкістю 60-80 км/год, оскільки на асфальті залишися тормозний шлях після нього 5-6 метрів. На думку свідка ОСОБА_6 мав змогу впевнитись, що на дорозі не було транспортних засобів.
Свідок повідомив, що обвинувачений виїжджав із другорядної дороги на головну. На дорозі були знаки щодо ремонтних робіт, оскільки на місці дорожньо-транспортної пригоди був свіжий асфальт, розмітки на ньому ще не було. Після того як відбулася дорожньо-транспортна пригода він особисто викликав швидку та працівників поліції, ОСОБА_6 перебував у шоковому стані. Бачив, що на мотоциклі було пошкоджено скло.
На думку свідка, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм мотоцикла Правил дорожнього руху, оскільки останній рухався по зустрічні смузі руху. Вважає, що обвинувачений не міг вчинити жодних дій для того щоб уникнути дорожньо-транспортної пригоду, ОСОБА_6 загальмував і це все, що він міг зробити. Зазначив, що за кермом автомобіля був ОСОБА_6 , у автомобілі вони були вдвох.
Даними протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 17.06.2021, відповідно до яких вбачається, що у присутності водія - ОСОБА_12 та двох понятих здійснено технічних огляд та затримання мотоциклу «YАМАНА», чорного кольору, р.н. НОМЕР_3 , 2007 року випуску. Виявлені несправності транспортного засобу: деформовано вітрове скло, правий чемодон, його кріплення, фара. Затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку із ДТП, яке відбулося 17.06.2021.
На місці слідчого експерименту проведені експериментальні заміри, якими встановлено: мотоцикл «YАМАНА» перед зіткненням рухався на відстані 5.9 м. від лівого краю дороги, згідно напрямку свого руху зі швидкістю 30 км/ч.; до зіткнення мотоцикл встиг загальмувати, і в гальмуванні подолав відстань біля 2,5 м; вантажний автомобіль типу Фура із-за передньої частини якого виїжджав автомобіль «ВАЗ2101», був розташований на відстані 7.8 м. від лівого свого габариту до лівого краю дороги; місце зіткнення транспортних засобів розташовано на відстані 4.6 м. від лівого краю дороги в місці різкого відхилення гальмівного сліду від мотоцикла «YАМАНА» (відповідно схеми до протоколу огляду місця події); під час виїзду автомобіля «ВАЗ» із-за лівого переднього габариту стоячого вантажного автомобіля, лівий боковий інтервал між ними по лінії лівого габариту Фури складав 4.1 м.; з моменту виїзду із-за лівого переднього габариту вантажного автомобіля до моменту зіткнення з мотоциклом «YАМАНА», автомобіль «ВАЗ» подолав відстань 5,0 м. Цю відстань він долав за 1.8 сек.; в момент первинного контактування з мотоциклом, автомобіль «ВАЗ» розташовувався таким чином, що відстань від правого переднього колеса автомобіля до правого краю дороги згідно напрямку його руху складала 5,0 м, а відстань заднього правого колеса до краю дороги складала 5.5 м.; автомобіль «ВАЗ 2101» до зіткнення з мотоциклом загальмуватися не встиг.
Під час проведення слідчого експерименту погодні умови відповідають тим, що були під час ДТП.
Протокол підписаний без зауважень понятими та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , захисником - адвокатом ОСОБА_5 .
Висновком експерта №12-14/413-А/21, складеного 22.07.2021 за результатами проведення судово-медичної експертизи, згідно якого у зв`язку із подією 17.06.2021 у н/л ОСОБА_8 , мали місце ушкодження: відкритий перелом обох кісток правої гомілки (попередньо-зубчастий перелом діафаза великогомілкової кістки на межі верхньої та середньої третини із зсувом, подвійним переломдіафаза маологомілкової кістки в верхній і нижній третинах із зсувом), задній вивих гомілки, забита рана правої гомілки в нижній третині в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, п, 2.1.3 «м» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальної особливості яких не відобразилися, могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної події, при обставинах і в строк, вказаних в постанові слідчого. При госпіталізації у стаціонар, при досліджені крові ОСОБА_8 газохроматографічним методом на наявність алкоголю-етиловий спирт не знайдений.
Суд ставиться критично до показань обвинуваченого в частині того, що ДТП спричинено лише діями водія мотоциклу ОСОБА_7 , який в порушення вимог Правил дорожнього руху їхав по зустрічній смузі руху та із перевищенням дозволеної швидкості руху, що позбавило обвинуваченого технічної можливості уникнути зіткнення із мотоциклом під керуванням ОСОБА_7 .
Із зазначених вище підстав, суд також критично ставиться до аналогічних показів свідка ОСОБА_10 , наданих у судовому засіданні.
Також показання обвинуваченого про те, що під час виїзду на автомобілі із другорядної дороги на головну та повертаючи на ліво, він переконався у безпеці своїх дій та вчинив усі дії які від нього залежали щодо усунення небезпеки для інших транспортних засобів, суд не бере до уваги, оскільки як показав сам обвинувачений, під час вчинення вказаного маневру, він керувався лише жестом водія вантажного автомобіля, який на його думку показував «що дорога вільна від транспортних засобів». Будь-яких інших дій для того щоб впевнитись, що його рух буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, обвинувачений не вчинив.
Суд зазначає, що аргументи сторони захисту про порушення правил безпеки дорожнього руху водієм мотоцикла ОСОБА_7 не спростовують винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, адже він повинен був і мав можливість виконати вимоги п.10.1,16.11 Правил дорожнього руху, невиконання яких перебуває у причинному зв`язку із настанням ДТП та її наслідками.
Суд звертає увагу на те, що саме собою порушення учасником дорожнього руху ПДР не виключає винуватості іншого учасника руху, а створення небезпеки учасником дорожнього руху, яку водій мав можливість виявити, не звільняє його від обов`язку вжити заходів, необхідних для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки.
Подібний за змістом висновок зробив Верховний Суд у справі № 621/3115/18 у постанові від 27.06.2024.
Вимоги п.10.1 ПДР встановлюють повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху. Встановлена у п.16.11 ПДР вимога дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрещення нерівнозначних доріг проїзних частин по головній дорозі означає, що водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі зобов`язаний виїжджаючи на головну дорогу переконатися у безпеці своїх дій незалежно від напрямку подальшого руху транспортних засобів, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.
В межах розгляду кримінального провадження судом встановлено, що водій ОСОБА_6 під час виїзду на перехрестя - із другорядної дороги на головну повинен був усвідомлювати, що він зобов`язаний діяти таким чином, щоб не створити перешкод транспортним засобам, які наближаються до перехрещення нерівнозначних доріг проїзних частин по головній дорозі. Тобто врахувати розташування, швидкість та інші важливі фактори руху транспортних засобів, які мають перевагу, щоб переконатися, що актуальна дорожня обстановка дозволяє здійснити маневр.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що порушення правил безпеки дорожнього руху водієм мотоцикла, про які зазначає сторона захисту, створили аварійну ситуацію, через яку ОСОБА_6 зі свого боку був вимушений порушити ПДР, оскільки суспільно небезпечний наслідок був породжений конкретними порушеннями правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , який під час виїзду на перехрестя із другорядної дороги та при повороті ліворуч на головну дорогу, не переконавшись у безпечності маневру та не давши дорогу мотоциклу, який рухався по головній дорозі і мав перевагу у русі перед водієм ОСОБА_19 та якого обвинувачений об`єктивно міг виявити не зважаючи на те, що ОСОБА_7 рухався по умовній зустрічній для себе смузі руху, допустив зіткнення із ним, що спричинило потерпілому - пасажиру мотоциклу, тяжкі тілесні ушкодження. А отже порушення водієм автомобілю ОСОБА_6 правил дорожнього руху не залежали від дій водія мотоциклу.
Судом досліджено надані стороною захисту фотознімки місця ДТП, а також дані листа УКРАВТОДОР Служби автомобільних доріг у Харківській області №2651/06 від 02.09.2021 та копії тимчасових схем ОДР на ділянці 502+839-км 505+081автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський (на м.Ростов-на-Дону), відповідно яких вбачається, що станом на 01.09.2021 зазначена у запиті ділянка автомобільної дороги знаходиться у стадії поточного середнього ремонту. Відповідно до вимог ГБН Г.1-218-182-182:2011 «Ремонт автомобільних дорогі загального користування. Вид ремонтів та перелік робіт» з початку проведення робіт до наступного часу на ділянці 502+839-км 505+081 автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський (на м.Ростов-на-Дону) здійснюється ремонт пошкоджень, руйнувань та деформацій покриття проїзної частини доріг (просідання, колійність, вибоїни, тріщини тощо), а також демонтаж, встановлення, заміна дорожніх знаків та нанесення ліній дорожньої розмітки.
Надані стороною захисту документи, а також фотознімки, не містять фактів та обставин на підтвердження невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення та не спростовують зазначені вище висновки суду щодо доведеності в діях обвинуваченого порушення п.10.1,16.11 Правил дорожнього руху, через що потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно із ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Оцінюючи відповідно до вимог ст.94 КПК України безпосередньо досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КПК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, доведена у обсязі пред`явленого йому обвинувачення поза розумним сумнівом.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , а так само обставин, які б виключали злочинність його діяння, або були б підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У ч.1 ст.75 КК України встановлено, якщо суд, крім випадків засудження, зокрема, за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним (рішення ЄСПЛ у справах «Бакланов проти Росії», «Фрізен проти Росії»). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи» (рішення ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»).
Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, є тяжким злочином.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується із позитивної сторони, одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, офіційно не працює, не є інвалідом, є учасником бойових дій, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Згідно висновку КНП ХОР ОНД №1181 від 17.06.2021 ОСОБА_6 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Відповідно даних досудової доповіді Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Харківського від 18.02.2022 №24/26/235-22, ОСОБА_6 мешкає у власному будинку разом дружиною, має вищу освіту за фахом викладач начальної військової підготовки. До 2014 року офіційно працював в КСПІ «Харківгорліфт», але був змушений звільнитись через стан здоров`я. На даний час офіційно не працює, веде домашнє господарство, матеріальне становище задовільне, повністю забезпечує себе та свою родину та не має потреби в додаткових коштах. Хронічних захворювань та групи інвалідності не має, є учасником бойових дій в Афганістані. Алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає. Сварки в сім`ї відсутні. Обвинувачений не має друзів та родичів з антисоціальною поведінкою та кримінальним минулим. Усвідомлює наслідки скоєного правопорушення. Згідно характеристики селищної ради скарг і заяв відносно нього не надходило. Зі слів сусіда, обвинувачений проживає у АДРЕСА_2 , разом з дружиною. Він має дорослих дітей, які на даний час мешкають окремо. ОСОБА_6 порядна та чуйна особа. Алкогольні напої не вживає, агресивну поведінку не проявляє, веде нормальний спосіб життя, у нього з ним конфліктних ситуацій не виникало.
Органом пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький.
Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: a саме залучення фахівців y сфері працевлаштування. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника орган від відбування покарання з випробуванням, пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2, ч. 3 п. 2 КК України.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ч.1 ст. 66, ч.1 ст.67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким необережним злочином, а також обставини його вчинення та наслідки для потерпілого тяжкі тілесні ушкодження; ступінь вини ОСОБА_6 у вчиненому злочині; дані про особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, учасником бойових дій, має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий; висновок органу пробації щодо низької ймовірність вчинення ОСОБА_6 повторного правопорушення, а також низького рівня його небезпеки для суспільства; відсутність обставин які пом`якшують та обтяжують покарання; думку прокурора та потерпілого, які вважали за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі та застосування до нього положень ст.75 КК України із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76КК України.
Суд зазначає, що з метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_6 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю 2 роки, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, що відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України стосовно дотримання мети.
В той же час, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, беручи до уваги, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що життєдіяльність ОСОБА_6 з використанням автомобіля і позбавлення права керування транспортним засобом може поставити у скрутне становище його або членів його родини, не надано, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно із ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди (ст.1166 ЦК України).
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч.2 ст.1188 ЦК України).
Отже, припис ч.2 ст.118 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.
Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (ч.1 ст.1190 ЦК України).
Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст.541 ЦК України).
У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.1 ст. 544 ЦК України).
Отже, у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладена у справі № 477/874/19 у постанові від 29.06.2022.
Крім того у п.55.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 зазначено, що за змістом ч.1 ст.614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис ч.2 ст.1188 ЦК України застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного з власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди.
Разом з цим, суд розглянув дане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 в межах висунутого йому обвинувачення і не вирішував питання стосовно неправомірності діяння іншого учасника ДТП водія мотоциклу ОСОБА_20 .
Вказаними діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.10.1,16.11 Правил дорожнього руху які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із подією та її наслідками - спричинення потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.
Клінічний огляд - пересувається за допомогою палиці, правобічна кульгавість. Різке обмеження рухів у ньому. Скарги при надходженні: на виражений біль та порушення функцій правого колінного суглобу, які значно посилюються під час навантаження та ходьби. Почуття нестабільності у правому колінному суглобі.
При клінічному обстежені у хворого встановлений діагноз: замішена контрактура правого колінного суглоба. Застаріле часткове пошкодження заднього рогу медвального меніска, передньої хрестоподібної зв`язки та медіального підтримувача надколінка праворуч. Наслідки відкритого ІІ-В перелому обох кісток правої гомілки, що зрісся. Стан після операції 16.06.2021 МОС фрагментів великогомілкових кісток апаратом зовнішньої фіксації. ПФС ІІ ст.стійкій міотонічний та больовий синдром.
18.02.2022 хворий виписаний з помірною позитивною динамікою. В подальшому рекомендується, зокрема: ортопедичний режим та обмеження фізичних загрузок; ЛФК, ПІР для м`язів ніжних кінцівок, плавання; прийом Целебпекса або Диклак -Геля, Структума; санаторно-курортне лікування у санаторіях ортопедичного профілю; проходження МСЕК за місцем проживання; при відсутності покращення функціонального результату хірургічного лікування діагностична артроскопія правого колінного суглоба.
Отже судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, у зв`язку із чим перебував неодноразово на стаціонарному лікуванні. За час лікування потерпілий поніс витрати, пов`язанні із лікуванням, що підтверджується виписками із історії хвороби та відповідними квитанціями на придбання ліків на суму 36 386,81 грн.
Заявлені потерпілим витрати на лікування у сумі 54 449,5 грн., не знайшли документального підтвердження під час розгляду даного кримінального провадження.
Частина 1 ст.1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Як установлено ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
Судом встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, зумовлений проведенням хірургічного втручання - МОС фрагментів великогомілкових кісток апаратом зовнішньої фіксації, який був демонтований через 3 місяці. Протягом 6 місяців потерпілий у зв`язку із отриманими травмами, зокрема, порушення функцій правого колінного суглобу, які значно посилювалися під час навантаження та ходьби, відчував як душевні страждання, так і фізичний біль. Він не міг самостійно доглядати себе, в повній мірі спілкуватися із друзями. Внаслідок отриманих травм був вимушений пропустити власний випускний. На час допиту потерпілого судом, останній пересувався за допомогою палиці, мав кульгавість та обмеження рухів, пояснив, що лікар направив його до МСЕК для вирішення питання щодо оформлення інвалідності.
З урахуванням встановлених обставин справи суд доходить висновку, що ОСОБА_8 доведено наявність завданої йому діями ОСОБА_6 моральної шкоди, яка виразилася у протиправній поведінці щодо нього, та те, що між такими діями та заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань, які потерпілий зазнав у зв`язку із розладом його здоров`я та тривалим лікуванням, який переніс хірургічне втручань, мав стійкий, виражений больовий синдром протягом 6 місяців та надалі, функція його ходьби значно порушилася, як наслідок отримання ним тілесних ушкоджень в результаті ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_6 , суд вважає, що на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню 130 000,00 грн., як грошової компенсації моральної шкоди.
Речові докази відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4805 грн. 36 коп.
Частиною 1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.
Згідно із п.3 ч.1 ст.91КПК України розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
А отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).
На підтвердження понесених потерпілим процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 13 500, 00 грн. суду надано лише ордер на надання правничої допомоги від 29.12.2021 та свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката ОСОБА_4 . Будь-яких інших документів, які б підтверджували понесення потерпілим процесуальних витрат, зокрема, договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, зміст якого містив умови щодо платності наданих послуг адвоката, узгодження гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, матеріали справи не містять.
З огляду на зазначене суд не вбачає правових підстав для стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого процесуальні витрати на адвоката у розмірі 13 500,00 грн., які документально не підтвердженні.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Керуючись ст.100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання звільнити із випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 13.05.2025.
Згідно із п.1,2 ч.1 та п.2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , матеріальну шкоду у розмірі 36 386 (тридцять шість тисяч триста вісімдесят шість) грн. 81 коп. та моральну шкоду у розмірі 130 000 ( сто тридцять тисяч) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя - ОСОБА_1