02.06.2025 Справа № 940/969/25
Провадження по справі № 1-кс/940/165/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 31.05.2025, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Горошків Тетіївського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не депутата, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

встановив:

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000135 від 31.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням ВП №3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000135, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, 30.05.2025, близько 20 години 30 хвилин, під час дії правового режиму воєнного стану, який діє на території України з 24.02.2022, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись поряд із базовою станцією оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» (49.256869, 29.916140), що знаходиться в адміністративних межах с. Тайниця Тетіївської територіальної громади Білоцерківського району Київської області (поза межами населеного пункту), вирішили вчинити підпал вище зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, яка належить ПрАТ «ВФ Україна». Реалізуючи свій умисел, направлений на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, неповнолітній ОСОБА_7 облив шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» легкозаймистою рідиною, яку останні заздалегідь взяли із собою, та за допомогою запальнички підпалив дану рідину, внаслідок чого вчинив підпал. В свою чергу ОСОБА_4 , здійснював відеофіксацію вказаних дій неповнолітнього ОСОБА_7 на мобільний телефон останнього, а також надавав поради та орієнтував його щодо об`єктів зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, які необхідно було підпалити. Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_7 покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_7 пошкоджено металеві шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», чим спричинено ПрАТ «ВФ Україна» майнової шкоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

31.05.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Водночас, обґрунтовуючи необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, старший слідчий посилається у клопотанні на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами, а також встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на іншого підозрюваного та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Встановлені ризики, на думку старшого слідчого, не дозволяють застосувати стосовно ОСОБА_4 більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою.

У судовому засіданні начальник Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити дієвість кримінального провадження та належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме нічний домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000135, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 31.05.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Водночас, 31.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, підставою обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 31.05.2025, а саме базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» (49.256869, 29.916140), що знаходиться в адміністративних межах с. Тайниця Тетіївської територіальної громади Білоцерківського району Київської області (поза межами населеного пункту), де було вчинено кримінальне правопорушення щодо умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_4 31.05.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України;

- протоколом обшуку від 31.05.2025, в ході якого за місцем проживання ОСОБА_4 вилучено речові докази, які доводять вину підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення;

- протоколом обшуку від 31.05.2025 за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_7 , в ході якого вилучено речові докази, які доводять вину підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення;

- протоколом допиту підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_7 від 31.05.2025, який повідомив про обставин вчинення ним та ОСОБА_4 скоєного злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним неповнолітнім ОСОБА_7 від 31.05.2025;

- протоколами огляду мобільних телефонів від 31.05.2025, вилучених під час обшуків за місцем проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

На переконання слідчого судді, оголошена ОСОБА_4 підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, є обґрунтованою, в розпорядженні органу досудового розслідування є здобуті у визначеному законом порядку достатні відомості, які вказують на наявність ознак вказаного кримінального правопорушення.

Водночас, необхідно зазначити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обґрунтовуючи клопотання, старший слідчий посилалась на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Так, оцінюючи ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, що відповідно до приписів кримінального законодавства України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Відтак, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Також досить вірогідним є заявлений ризик можливого незаконного впливу на іншого підозрюваного ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального провадження.

Так, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини вчинення злочину може незаконно впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки всі вони є жителями одного населеного пункту та до вчинення кримінального правопорушення спілкувалися між собою, мали спільні інтереси, тому з метою створення алібі або спотворення картини вчинення кримінального правопорушення, умовлянням, підкупом чи погрозами підозрюваний ОСОБА_4 може примушувати їх змінити свідчення, виправдовуючи тим самим його дії.

Водночас, при встановленні наявності ризику впливу на свідків необхідно враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на іншого підозрюваного ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Разом з тим, слідчий суддя вважає переконливими доводи прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, який обґрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, а тому за винагороду здатен до вчинення протиправних дій, за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, підтримує стосунки з особами, які ведуть аморальний та антигромадський спосіб життя, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, вчинив кримінальне правопорушення з особливим цинізмом, в той час як в Україні тривають військові дії, пов`язані зі збройною агресією російської федерації, що свідчить про низькі моральні цінності останнього та байдужість до заподіяння шкоди іншим особам. Відтак, наявні передумови для вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Одночасно слідчий суддя бере до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований.

Слідчий суддя також бере до уваги вік та стан здоров`я підозрюваного, щодо якого в розпорядженні слідчого судді відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

Крім того, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 10 років.

Отже, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 є особою, до якої може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, при вирішенні питання щодо можливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя зазначає таке.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосоване до підозрюваного ОСОБА_4 з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також наведених ризиків. Зазначений запобіжний захід є занадто м`яким, враховуючи особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків. Також не може бути застосована до обвинуваченого особиста порука, оскільки відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговуючи на довіру у суду та можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу. Водночас, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з огляду на наявність високого ступеню ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, на переконання слідчого судді, застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, до підозрюваного ОСОБА_4 є недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Отже, з огляду на викладене та доведеність прокурором наявності підстав вважати, що на час розгляду клопотання наявні ризики вчинення дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, та оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Водночас, будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею не встановлено та не доведено підозрюваним.

Більш того, будь-яких обставин, які б унеможливлювали утримування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчому судді не надано.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а також з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, а саме в межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 гривень. Поряд з цим, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, оскільки цей запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194,196, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 31.05.2025, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Горошків Тетіївського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 29 липня 2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: отримувач коштів ТУ ДСА України в Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268119; банк отримувача: ДКС України, м. Київ; номер рахунку: UA0018661; код банку отримувача (МФО) 820172.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням визначеного розміру застави зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування та суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, а також не відлучатися із с. Горошків Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити, що у разі, якщо ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього процесуальні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Визначити строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу - до 29 липня 2025 року.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

У задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді буде виготовлено та оголошено о 14 год. 30 хв. 05 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10