Провадження по справі № 1-кс/752/6167/25
У Х В А Л А

іменем України

"23" липня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,-

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

встановив:

17 липня 2025 року до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023, яке 16.07.2025 вилучено під час обшуку, проведеного без дозволу слідчого судді, у порядку ч.3 ст. 233 КПК України, у офісі 5, що розташований на 3 поверсі у першому парадному будинку № 48Б по вулиці Антоновича у місті Києві .

Вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами, оскільки є предметами вчинення кримінального правопорушення та було здобуто кримінально-протиправним шляхом. З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу, прокурор просить накласти на нього арешт.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , який входить у групу прокурорів у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023, пояснив, що невідкладність обшуку без дозволу слідчого судді у зазначеному приміщенні була пов`язана з необхідністю врятування майна, що має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні. За наслідками обшуку було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку, мобільні телефони, стартові пакети мобільного зв`язку, які є предметами вчинення кримінального правопорушення, що розслідується у вищезазначеному кримінальному провадженні та були здобуті кримінально-протиправним шляхом. Тобто вилучене майно відповідає ознакам ст. 98 КПК України. При цьому, прокурор зазначив, що у нього відсутня інформація про те, чи надано слідчим суддею дозвіл прокурорам Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, які входять у групу прокурорів у даному провадженні, на проведення обшуку зазначеного приміщення, у порядку ч.3 ст. 233 КПК України, який відбувся 16.07.2025, а також про власників вилученого майна. Відсутність зазначених даних не вважає такими, що перешкоджають розгляду клопотання про арешт майна. З урахуванням викладеного прокурор ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання про арешт майна.

Власники вилученого майна у судове засідання не викликалися, оскільки прокурором не надано відповідних даних у розпорядження слідчого судді.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, думку представників власників майна з приводу заявленого клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 132 КПК України.

Так, зі змісту клопотання встановлено, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження на адресу Голосіївської окружної прокуратури м. Києва надійшло звернення представника громадської організації «ПРОЗОРА ДІЯ» ОСОБА_5 , якому останній повідомив, що за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 48Б, парадне 1, поверх 3, офіс 5 функціонує «колл-центр».

У зв`язку з наявною загрозою знищення та приховування майна, яке має значення речових доказів прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , який входить в групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023, виніс постанову про проведення невідкладеного обшуку у приміщенні «Колл -центру» за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 48Б, парадне 1, поверх 3, офіс 5.

Такий обшук проведено прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 за участі понятих та інших прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , 16.07.2025 у період часу з 12 год 51 хв до 15 год 04 хв за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 48Б, парадне 1, поверх 3, офіс 5 , за наслідками якого виявлено та вилучено 2 ноутбуки марки «ACER»; 8 ноутбуків марки «HP»; 5 ноутбуків марки «ASUS»; 12 ноутбуків марки «DELL»; 23 ноутбуки марки «Lenovo»; 32 зарядні пристрої до ноутбуків; 5 мобільних телефонів марки «Iphone» чорного кольору; 2 мобільних телефона марки «Iphone» білого кольору; 1 мобільний телефон марки «Iphone» червоного кольору; 2 коробки від стартового пакету «Lifecell»; 9 коробок від стартового пакету «Vodafone».

Постановою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні, майна обумовлений необхідністю збереження речових доказів, які мають суттєве значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких згідно ст. 131 КПК України відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження під судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в порядку, визначеному процесуальним законом.

Особливий порядок застосування арешту майна визначається у 17 главі КПК України, за правилами якої передбачена у п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу легітимною метою втручання у право власності визнається завдання запобігання можливості приховування такого майна, його пошкодженні, псуванні, знищенні, перетворенні чи відчуженні, а його суть згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України полягає в обмеженні особи у здійсненні і реалізації свого конституційного права власності.

За вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ознакою забезпечення збереження речових доказів відповідно до ч. 2 ст. 170 КК України арешту підлягає вилучене в результаті обшуку майно, яке відповідає критеріям ст. 98 і ч. 2 ст. 167 КК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна.

За змістом клопотання прокурор зазначає, що майно, на яке він просить накласти арешт відповідає критеріям речових доказів відповідно до положень ст. 98 КПК України, оскільки воно є предметом кримінально протиправних дій та було набуто кримінально протиправним шляхом.

У той же час до матеріали клопотання не надано витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023, у зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості встановити, що є предметом досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні, як і те, чи є вилучене майно предметом кримінально-протиправних дій. Відсутність витягу з ЄРДР також позбавляє слідчого суддю можливості встановити чи стосується звернення представника громадської організації «ПРОЗОРА ДІЯ» ОСОБА_5 , яке стало підставою для проведення невідкладного обшуку за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 48Б, парадне 1, поверх 3, офіс 5, предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023.

Витяг з ЄРДР також не був наданий прокурором під час судового засідання.

Також за змістом клопотання прокурор зазначає, що вищезазначене майно було виявлено та вилучено в ході обшуку, який відбувся 16.07.2025 у порядку ч.3 ст. 233 КПК України без ухвали слідчого судді.

Згідно зі статтею 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених КПК України.

Згідно ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

При цьому ч.3 ст. 233 КПК України (у редакції, яка була чинна на момент проведення такої слідчої дії) слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Прокурор ОСОБА_4 під час розгляду клопотання зазначив, що у нього відсутня інформація про те, чи надавався слідчим суддею дозвіл прокурору Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , фактично проводив обшук, на проведення обшуку приміщення за вказаною у клопотанні адресою, у порядку ч.3 ст. 233 КПК України.

Частиною 1 ст.87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Крім цього, згідно із ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника належної правової процедури.

Належна правова процедура (due process) передбачає такі умови та порядок вчинення процесуально значущих дій, які відповідають критеріям верховенства права і реалізуються через беззастережне виконання вимог закону, що дає можливість кожному учаснику кримінального провадження однозначно очікувати застосування до нього законної процедури, виписаної в акті законодавства.

За наслідками розгляду вищезазначеного клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведена законність проникнення до приміщення за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 48Б, парадне 1, поверх 3, офіс 5 , яке могло відбутися лише за наслідками звернення до слідчого суддів з відповідним клопотанням, а отже вилучення майна під час такого обшуку відбулося з порушенням належної правової процедури. А відтак таке майно не може бути визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому виключається можливість його арешту.

Таке майно, у відповідності до положень ч. 1 ст. 169 КПК України підлягає негайному та безумовному поверненню законному володільцю.

Враховуючи принципи змагальності, свободи у поданні доказів, доведення їх переконливості перед судом, слідчий суддя не знаходить підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна. За таких обставин, клопотання про арешт майна є таким, що не підлягає задоволенню.

На підстав викладеного, керуючись ст. 26, 98, 131, 132, 169, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Відмовити прокурору Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0002227 від 28.07.2023, яке вилучено під час невідкладного обшуку, проведеного 16.07.2025 у нежитловому приміщенні, що розташоване у офісі №5 у першому парадному на 3 поверсі будинку № 48Б по вул. Антоновича, 48Б у м. Києві .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 30.07.2025 о 9 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1