ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

представника скаржника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на ухвалу Чернівецького районного суду м. Чернівці від 09 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001535 від 09 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 09 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на постанову слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 від 30 червня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001535 від 09 квітня 2024 року.

На дану ухвалу слідчого судді начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001535 від 09 квітня 2024 року за ознаками кримінального

правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та направити матеріали для продовження досудового розслідування.

Апеляційні доводи мотивує тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Провадження №11-сс/822/276/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія ст. 422 КПК України Доповідач: ОСОБА_10

Вказує, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження не мотивована та її зміст не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що слідчим не враховано, що під час мобілізації, віруючим громадянам не можливо оформити відстрочку, у зв`язку із відсутністю відповідної норми та порядку.

Наявність у особи документу, який свідчить про його відношення до релігійної організації з правом на проходження альтернативної (невійськової) служби не позбавляє його статусу військовозобов`язаного та не звільняє його від обов`язку дотримуватись законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Висновок органу досудового розслідування про неприпустимість мобілізації осіб всупереч їхнім релігійним переконанням, є необґрунтованими та помилковими.

Зазначає, що призов військовозобов`язаного на військову службу по мобілізації не означає автоматично, що він буде зобов`язаний брати до рук зброю, адже з огляду на його релігійні переконання та конституційний обов`язок із захисту Вітчизни під час несення служби він може бути задіяний у ремонті техніки, будівництві укріплень та виконанні інших функцій, не пов`язаних із використанням зброї.

Стверджує, що дії військовозобов`язаного ОСОБА_11 є умисними, вчинені з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та мають всі необхідні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження, винесена всупереч ч. 2 ст. 9 КПК України та не відповідає принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи представника скаржника ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Згідно ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя, в свою чергу, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим, прокурором постанови. В разі, якщо слідчим, прокурором закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого, прокурора на їх спростування.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001535 від 09 квітня 2024 року, вбачається, що ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області здійснювалось досудове розслідування, щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (а.с. 1).

30 червня 2024 року слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 прийняв постанову про закриття кримінального провадження №0001535 від 09 квітня 2024 року у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

09 вересня 2025 року оскаржуваною ухвалою слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на постанову слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, а тому прийняття такого рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які мають істотне значення для цього провадження, у сукупності.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова слідчого є невмотивованою, оскільки не містить переліку проведених органом досудового розслідування слідчих дій, доказів, отриманих за їх наслідками, не містить категоричних висновків чому саме слідчий вважає, що ОСОБА_11 , не є суб`єктом злочину, передбаченого с. 336 КК України.

Слідчий не надав оцінки, як доказу заяві ОСОБА_11 , наявній в матеріалах кримінального провадження, про відмову від проходження військової служби.

Фактично слідчий дійшов до висновку, що ОСОБА_11 не підлягає призову під час мобілізації та з наведених підстав прийняв рішення про закриття кримінальне провадження за ст. 336 КК України щодо нього.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає вказані висновки передчасними, оскільки матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, що ОСОБА_11 є особою, яка не підлягає мобілізації.

Вищевказаний висновок слідчого не містить посилання на відповідні правові норми та зводиться виключно до того, що ОСОБА_11 є священнослужителем релігійної організації «Релігійна громада Християн Віри Євангельської Церкви «Дім відновлення Буковини».

Слідчий суддя не звернув уваги на наведені недоліки постанови слідчого, чим формально підійшов до перевірки доводів скаржника.

З наведених підстав колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді та постанова слідчого підлягають скасуванню.

На переконання колегії суддів наявність в особи певних релігійних переконань не може бути автоматичною підставою для закриття щодо такої особи кримінального провадження за ст. 336 КК України «Ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» з огляду на наступне.

Положення ч. 4 ст. 35 Конституції України передбачають, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.

Строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період - це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.

Тобто Україна запровадила альтернативи військовій службі у мирний час і громадяни України можуть безперешкодно ними скористатися. Проте у воєнний час, під час мобілізації і оборонної війни обов`язок захисту України, яка зазнала агресивного нападу з боку Російської Федерації, покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання.

Україна як держава веде облік осіб, які є військовозобов`язаними, і здійснює стратегічне планування оборонних операцій з урахуванням інформації про кількість осіб, які перебувають на такому обліку та можуть у разі загрози державності під час війни бути залучені до оборони держави.

Колегія суддів вважає, що призов за мобілізацією може зумовлювати виконання військового обов`язку не лише в бойовій обстановці, але може бути пов`язаний з іншими видами несення цієї служби, зокрема будівництво укріплень, вивезення поранених, ремонт техніки.

У час, коли Україна здійснює самооборону, коли існування самої держави є під загрозою, кожен громадянин України повинен усвідомлювати необхідність пошуку балансу між потребами держави і інтересами самого громадянина. ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на необхідність врахування «особливої суспільної потреби» і «пропорційно переслідуваної законної мети» у випадках, пов`язаних із необхідністю виконання певного обов`язку і свободою віросповідання.

Колегія суддів вважає, що існування особливої суспільної потреби є очевидним, оскільки Україна веде оборонну війну, а не агресивну, Україна зазнала нападу з боку держави, яка є значно більшою за площею і кількістю населення, лінія активних бойових дій і лінія кордону, з боку якого може відбутися потенційний напад противника, вимірюється тисячами кілометрів.

Завданням мобілізації військовозобов`язаних є реалізація тих завдань, в тому числі, які не пов`язані із використанням та носінням зброї, які планує і координує керівництво Збройних сил України.

Ситуація мобілізації для боротьби проти зовнішнього агресора є такою особливою загрозою, яка дає підстави для держави очікувати від військовозобов`язаних громадян України прийняття певних обмежень.

Суд звертає увагу і на той факт, що наступ на Україну носить широкомасштабний характер, адже у лютому 2022 року військове вторгнення було здійснено не лише з території Російської Федерації, а й з території Республіки Білорусь, а сам військовий супротив з боку України охопив понад 8 з 24 областей держави, які межують з названими державами. Протяжність військового нападу з півночі, сходу та півдня, а також з морського кордону Чорного моря сягнула більшої частини кордону всієї України, включаючи тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим.

Відтак в Україні було оголошено загальну військову мобілізацію всіх військовозобов`язаних осіб, тобто йдеться не про військову службу за призовом, яка має місце в мирний час, а про військову службу за мобілізацією для відсічі ворожої збройної агресії.

Саме військова служба за мобілізацією на цей момент є першочерговим заходом з метою забезпечення національних інтересів держави, оскільки є нагальною потребою в умовах неспровокованого військового нападу з боку РФ. Тобто мобілізація з боку держави України є єдино необхідним та невідкладним заходом для запобігання агресії іншої держави, а сама ж держава по суті вже тривалий період часу перебуває у стані «оборонної війни».

Під час мобілізації військовозобов`язаних можливість проходження альтернативної служби виключається, оскільки сама по собі мобілізація має на меті не просто несення військової служби, а захист Батьківщини від військового вторгнення іншої держави.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду колегії суддів Першої судової колегії Касаційного кримінального суду у справі №573/406/24 від 15 квітня 2025 року.

Слідчий суддя, розглядаючи скаргу на постанову слідчого, належним чином не перевірив доводи скаржника, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення поданої скарги.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді та постанова слідчого скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження для здійснення досудового розслідування.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 09 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0001535 скасувати.

Скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 від 30 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0001535 скасувати.

Матеріали кримінального провадження направити до відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області для здійснення досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_10

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3