ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/87/25 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: запобіжні заходи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2025 року, якою стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Копані, Голопристанського району, Херсонської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати житло за адресою: : АДРЕСА_1 , у період часу з 12-00 години до 10-00 години, з покладенням на нього наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження; - не відлучатися з м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Підозрюваного ОСОБА_7 звільнено з-під варти у залі суду.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні СВ Відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001739 від 18.07.2025 року за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 18.07.2025 року, приблизно о 17:15 годині, перебуваючи поблизу магазину «Апельсин», розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, буд. 3, у ході раптово виниклого словесного конфлікту, взявши до правої руки ніж, наніс ОСОБА_10 не менше одного удару в район правої поперекової ділянки тулуба, чим спричинив відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 3532/2025, тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани правої поперекової ділянки з пошкодженням правої нирки, які відповідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Слідчий СВ Відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_11 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з підстав наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2025 року, у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого відмовлено та застосовано підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 12-00 години до 10-00 години, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зазначених в оскаржуваній ухвалі.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що слідчим суддею не взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється та ризиків, зазначених в клопотанні слідчого, що в свою чергу вказує на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

В обґрунтування своїх доводів указує, що суд не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, є особою офіційно не працевлаштованою, не одруженою, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни наданих ними в ході розслідування показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а отже з протоколами допиту встановлених досудовим розслідуванням свідків, підозрюваний буде обізнаний про зміст наданих ними свідчень на стадії досудового розслідування та у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою буде мати можливість спілкування з цими учасниками провадження та впливу на них з метою схилення до зміни показань.

Також апелянт вказує на те, а ні підозрюваним ОСОБА_7 , а ні його захисником не було надано жодних доказів на підтвердження того що обвинувачений ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а слідчим суддею не перевірено підстави там проживання підозрюваного, не встановлено власника цього помешкання чи належного користувача та наявність його згоди на перебування там підозрюваного на час дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у тому разі, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його спробам вчинити інші кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.2 вказаної норми, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження 18.07.2025 року, ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України, а 19.07.2025 року йому повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого і оскаржуваній ухвалі слідчого судді, а саме: - копією повідомлення на лінію «102»,- випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3632/25; - протоколом прийняття заяви від ОСОБА_12 від 18.07.2025 року;- протоколом огляду місця події від 18.07.2025 року за адресою: м. Херсон, вул. Поповича, 14; - протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_10 ; - протоколами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; - іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначені докази, як кожен окремо, так і в цілому доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є особою не працевлаштованою та не одруженою, разом з тим має місце проживання без реєстрації.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає вірними висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді, здатний запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Апелянтом не доведено існування обставин, які б свідчили про недостатність застосування домашнього арешту для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зважаючи на процесуальну поведінку та відомості про особу підозрюваного.

Крім того, в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_7 з часу набуття ним статусу підозрюваного порушував будь-які обов`язки підозрюваного чи обов`язки, покладені на нього оскаржуваною ухвалою слідчого судді.

Про такі випадки не було зазначено і прокурором під час апеляційного розгляду. Прокурор вказав, що випадків не виконання покладених на підозрюваного обов`язків не встановлено.

Тобто, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу в повній мірі були враховані, як дані про особу підозрюваного, так і характер вчиненого кримінального правопорушення та його тяжкість.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, які зазначені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Також, під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, прокурором не доведено того, що застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку. Не встановлено цього, як в апеляційній скарзі прокурора, так і під час апеляційного розгляду провадження.

На підставі викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього, певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зазначених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, які можуть запобігти існуючим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Отже, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17