Справа № 347/2742/23
Провадження № 11-кп/4808/216/25
Категорія ч. 3 ст. 332 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Косівського районного суду від 06.03.2025 щодо обвинувачених:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хороцеве, Верховинського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, громадянина України, українця, раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , офіційно не працюючого, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, громадянина України, українця, раніше не судимого,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

з участю:

секретаря с/з - ОСОБА_10 ,

прокурора - ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 21.01.2025, укладену між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_9

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 призначене узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 13 000 ( тринадцяти тисяч ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 221 000 гривень (двісті двадцять одну тисячу гривень 00 копійок), з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях державної чи комунальної форми власності на строк три роки, без конфіскації майна.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 - щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується, організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керували такими діями, сприяли їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів за наступних обставин :

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

У березні 2023 року в ОСОБА_8 якому були відомі маршрут руху через лінію державного кордону поза пунктами пропуску та інформація про місця можливої відсутності прикордонних нарядів, в умовах дії правового режиму воєнного стану виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений, всупереч п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», поза пунктами пропуску через державний кордон та поза пунктами контролю, без документів, що дають право на виїзд з України, з метою незаконного збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України в обхід пунктів пропуску в березні 2023 року ОСОБА_8 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 якому також були відомі маршрути руху через лінію державного кордону поза пунктами пропуску, інформація про місця можливої відсутності прикордонних нарядів, а також ОСОБА_6 (щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується), який повинен був підшукувати військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений, всупереч п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» для подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України, організовувати їх збір та отримувати грошові кошти за вказані дії.

У другій половині березня 2023 року ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 (щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується) та ОСОБА_9 порушуючи суспільні відносини щодо охорони суверенітету України, цілісності й недоторканості її кордонів, організував незаконне переправлення ОСОБА_13 за грошові кошти в сумі 2300 доларів США та 1200 євро, а також інших осіб через державний кордон України, здійснював керівництво такими діями, сприяв їх вчиненню порадами, вказівки та усуненням перешкод.

Так, 26.03.2023 приблизно о 10:00 год ОСОБА_6 (щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується), з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_13 через державний кордон України зустрівся з останнім на АЗС в смт. Кути Косівського району Івано-Франківської області, де обговорив умови незаконного перетину державного кордону.

27.03.2023 у період часу з 02:00 год по 02:50 год, ОСОБА_6 (щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується), організував збір та перевезення на невстановленому автомобілі ОСОБА_13 , а також інших осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до роздоріжжя с. Пробійнівка та с. Грамотне Верховинського району Івано-Франківської області, з метою їх подальшого руху в пішому порядку до українсько-румунського кордону.

В той час ОСОБА_6 (щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується), діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_13 гроші в сумі 2300 доларів США та 1200 євро за організацію незаконного його переправлення через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів та усунення перешкод.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_6 , (щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується), відповідно до попередньої домовленості та виконуючи заздалегідь обумовлені ролі щодо незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_13 та інших осіб, вийшли з автомобіля на роздоріжжі с. Пробійнівка та с. Грамотне Верховинського району, Івано-Франківської області і розпочали переведення в пішому порядку вказаних осіб до лінії державного кордону України поза пунктами пропуску, через місця відсутності прикордонних нарядів, в бік території Румунії.

Дорогою до українсько-румунського кордону в ОСОБА_13 погіршилося самопочуття, у зв`язку з чим він не зміг продовжувати рух у зазначеному напрямку. 27.03.2023 приблизно о 22:30 год, ОСОБА_8 залишився разом з ОСОБА_13 для проведення його додому, заночувавши у покинутому приміщенні в урочищі Мокрин с. Зелене Верховинського району Івано-Франківської області. У свою чергу ОСОБА_9 продовжив переведення інших осіб до лінії державного кордону України поза пунктами пропуску, через місця відсутності прикордонних нарядів, в бік території Румунії.

28.03.2023 приблизно о 09:00 год, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 розпочали повертатись до роздоріжжя с. Пробійнівка та с. Грамотне Верховинського району Івано-Франківської області. Перебуваючи в урочищі Мокрин, за географічними координатами 47.885454,24793433, в с. Зелене Верховинського району Івано-Франківської області ОСОБА_13 помер в наслідок загального переохолодження тіла.

Таким чином ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керувалив такими діями, сприяли їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК.

3. Ідентичні доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

3.1. В угоді фактично йдеться про права, обов`язки та інтереси обвинуваченого ОСОБА_6 , який угоду не підписував і не визнав тих обставин про які йдеться в угоді. Станом на 06.03.2025 ОСОБА_6 судом не допитувався.

3.2. Висновки суду першої інстанції, які містяться у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не вправі був робити будь-які висновки щодо причетності ОСОБА_6 до вчиненого інкримінованого йому у вину злочину, оскільки розгляд кримінального провадження відносно нього ще продовжується.

3.3. Суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Як вбачається з матеріалів справи кримінальне провадження здійснюється щодо трьох осіб - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Суд першої інстанції замість ухвалення вироку повинен був спершу виділити кримінальне провадження в окреме провадження щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими укладено угоди про визнання винуватості. Натомість суд спершу ухвалює вирок та виділяє в окреме провадження кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 .

3.4. В оскарженому вироку фактично вирішено питання про права, обов`язки та свободи ОСОБА_6 , тобто іншої особи прізвище якої не вказано в резолютивній частині вироку.

Просять вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження в суд першої інстанції для продовження судового розгляду в загальному порядку.

4. Доводи заперечень захисника ОСОБА_12 .

4.1. Вважає вирок законним та обґрунтованим.

4.2. Зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 469 КПК угоду може бути укладено з кількома обвинуваченими. Кримінальне провадження стосовно осіб з якими досягнуто згоду щодо укладення угоди про визнання винуватості на підставі ухвали суду підлягає виділенню в окреме провадження залежно від того, на якій із стадій кримінального провадження було ініційовано укладення угоди. При цьому слід зважати, що вирок ухвалений на підставі угоди у такому випадку (стосовно однієї із декількох осіб) не має преюдиційного значення для кримінального провадження відносно інших осіб, а визнання винуватості першою не є доказом вини останніх.

4.3. Вчинення злочину у співучасті не виключає ухвалення вироку, яким затверджено угоду про визнання винуватості з одним із співучасників, за умови відповідності такої угоди нормам глави 35 КПК.

4.4. В оскарженому вироку не зазначено, що обов`язки покладені згідно угоди на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стосуються інтересів ОСОБА_6 та можуть порушити його законні права та інтереси.

Просить залишити апеляційні скарги без задоволення, вирок суду без змін.

5. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

5.1. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 та його захисник підтримали доводи поданих апеляційних скарг. Просили вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження в суд першої інстанції для продовження судового розгляду в загальному порядку.

5.2. Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 їх захисник та прокурор заперечили доводи апеляційної скарги. Просили залишити вирок суду без змін.

6. Апеляційні скарги належить задовольнити частково з таких підстав.

6.1. Справа розглянута в межах доводів апеляційних скарг (ст. 404 КПК).

6.2. Щодо ОСОБА_6 обвинувальний вирок не ухвалений.

6.3. Але в ньому він згаданий як співучасник учинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК. Його особу можна ідентифікувати за прізвищем, ім`ям, по-батькові.

6.4. Це неправильно, оскільки не відповідає верховенству права і презумції невинуватості (ст. 62 Конституції України, ст. 2, 8, 10, 17 КПК).

6.5. Водночас, особи, які визнали вину, мають право на угоду з суспільством (прокурором) і на справедливе покарання. Це їх право на справедливий суд (абз. 1 ч. 8 ст. 469 КПК).

6.6. Апеляційний суд уважає, що таку колізію можливо вирішити шляхом знеособлення - виключення посилання та зміни в мотивувальній частині вироку прізвища ОСОБА_6 на Особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

6.7. У такому разі буде усунута згадана колізія і забезпечене дотримання презумпції невинуватості та права обвинувачених на угоду (п. 2 ч. 1 ст. 468, 472, 474, 475 КПК) і справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції з прав людини.

6.8. Те, що суд недотримався норм КПК ( ч. 8 ст. 469 - виділення щодо обвинуваченого, який угоди не уклав, а не навпаки) на думку апеляційного суду, в цій справі не має істотного значення, на оскаржений присуд не впливає і підставою для скасування вироку бути не може.

7. Рішення.

7.1. З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає необхідним задовольнити апеляційні скарги частково і виключити з мотивувальної частини вироку посилання на «обвинуваченого ОСОБА_6 (щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується)», замінивши це словосполучення на Особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

7.2. У решті вирок залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду від 06.03.2025 змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на «обвинуваченого ОСОБА_6 (щодо якого розгляд кримінального провадження продовжується)», замінивши це словосполучення на Особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

В решті вирок суду щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5