ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/780/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 24 липня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 26 червня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який працює представником постачальника «Агробуд холдінг» та є волонтером Запорізької області ГО «Пора», має середню технічну освіту, розлучений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відео конференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 26 червня 2025 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 серпня 2025 року включно, з можливістю внесення застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить зменшити йому раніше визначений розмір застави до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своєї скарги зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Посилається на наявність в нього постійного місця проживання, місця роботи в ТОВ «Агробудхолдинг», на те, що він є волонтером, має позитивну характеристику, є донором крові, одружений, його дружина є військовою в ЗСУ, наразі отримала певну травму та потребує лікування.

Також, обвинувачений вказує на те, що він наразі потребує невідкладної операції.

Зазначає про тривале перебування його під вартою.

Посилається на непомірний розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з забороною залишати житло у період з 23:00 по 05:00 годин наступного дня, або у виді особистої поруки.

В обґрунтування своєї скарги зазначає про те, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Зауважує на тому, що ОСОБА_6 не має на меті ухилятись від суду, у 2022 році він добровільно пройшов лікування від наркотичної залежності, під час повномасштабного вторгнення зайнявся волонтерською діяльністю і увійшов до складу громадської організації «Пора», до затримання працював представником постачальника у міжнародній інвестиційно-будівельній компанії ТОВ «Агробудхолдинг», має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де характеризується позитивно та допомагає вимушено переміщеним особам, обвинувачений ОСОБА_6 13 червня 2025 року уклав шлюб з ОСОБА_10 , яка проходить службу в ЗСУ, всі ці обставини характеризують ОСОБА_6 як соціально відповідальну особу з чіткою громадянською позицією.

Наголошує, що за станом свого здоров`я ОСОБА_6 хворіє певною хворобою, яка потребує оперативного втручання, проте зазначена операція в умовах слідчого ізолятора неможлива, оскільки в ізоляторі відсутня операційна зала, у зв`язку із чим подальше тримання під вартою погіршує стан здоров`я ОСОБА_6 і зменшує його шанси на одужання, що є порушенням його конституційних прав.

Сторона захисту зазначає, що до суду першої інстанції звернулись ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проходять службу в ЗСУ, та виявили бажання взяти обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки.

Згідно з ухвалою суду, у провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667 від 02 квітня 2024 року.

У судовому засіданні прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Так, в обґрунтування клопотання прокурор зазначила про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, які обумовлюють необхідність продовження обраного щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому, побоюючись покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, останній може переховуватись від суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КК України.

Також, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на тих, з якими обвинувачений знайомий особисто, та, перебуваючи на свободі, може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на таких свідків з метою зміни їх показань, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки він є особою, раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив, обвинувачується у вчиненні ряду нових кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин та, враховуючи викладене, в подальшому може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, в ході досудового розслідування було встановлено, що останній є раніше судимою особою, не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, що вказує про те, що перебуваючи на свободі, останній, з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя, вже вчинив кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин для власного існування, а тому існує велика вірогідність, що ОСОБА_6 буде продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки припинення його протиправної діяльності стало можливим лише за втручання правоохоронних органів, що є ризиком передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Крім того, прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 володіє певними соціальними зв`язками, що не виключає або суттєво не зменшує ризик втечі, не слугує достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки з урахуванням обставин вказаного кримінального провадження, і жодним чином не свідчить на користь того, що обрання більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними, просили суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши доповідь судді; аргументи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційних скарг; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке є тяжким злочином.

На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на цей час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення - з огляду на характер висунутого обвинувачення, фактичні обставини та кількість епізодів інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні цих правопорушень, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який хоча і є особою працездатного віку, до затримання був офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, одружений, проте як зазначено вище, наразі обвинувачується у вчиненні декількох епізодів тяжких злочинів, у тому числі під час іспитового строку, раніше він судимий за вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді стороною захисту, зокрема і самим обвинуваченим ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися судом та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать змісту самої ухвали.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, ризики, які встановлені судом першої інстанції, підтверджені наявними в справі доказами.

При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав про можливість внесення застави на умовах, визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року.

Зокрема, вказаною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні одночасно з продовженням обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначено розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

На думку колегії суддів, ураховуючи обставини та кількість епізодів інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які є тяжкими, майновий та сімейний стан обвинуваченого та встановлені ризики, достатні підстави для зменшення визначеного розміру застави відсутні.

Свої висновки про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд належним чином вмотивував.

Доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, на думку колегії суддів не є слушними з підстав, наведених вище.

Колегія суддів вважає, що прокурором доведено, що вказані ризики на цей час існують та не зменшились, тому суд дійшов правильного висновку про необхідність задоволення поданого клопотання.

В своєму клопотанні прокурор послався на обставини, які на його думку, доводять існування вищевказаних ризиків та вказують на неможливість цим ризикам запобігти шляхом застосування до обвинуваченого іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.

За змістом клопотання, прокурор обґрунтовував наявність ризиків характером та фактичними обставинами інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ступенем його тяжкості та суворістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні вищевказаного правопорушення, відомостями про особу обвинуваченого.

В свою чергу, надані сторонами докази суд має досліджувати у встановленому законом порядку та оцінювати у сукупності з іншими доказами.

З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо тривалого перебування його під вартою, колегія суддів звертає увагу на те, що наявними матеріалами провадження в достатній мірі доведено обставини, які виправдовують подальше утримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначеним вище ризикам.

Колегія суддів вважає, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються.

Обставини, на які, посилаються апелянти, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 не має на меті ухилятись від суду, у 2022 році він добровільно пройшов лікування від наркотичної залежності, під час повномасштабного вторгнення зайнявся волонтерською діяльністю і увійшов до складу громадської організації «Пора», одружений, до затримання працював представником постачальника у міжнародній інвестиційно-будівельній компанії ТОВ «Агробудхолдинг», має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де характеризується позитивно, допомагає вимушено переміщеним особам, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції теж не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків, та в цьому випадку не свідчать про достатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобігання встановленим ризикам.

Не спростовують такого висновку і те, що до суду першої інстанції звернулись ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проходять службу в ЗСУ, та виявили бажання взяти обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки, з підстав, наведених вище.

Відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження немає.

Разом з цим, після повідомлення обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником-адвокатом ОСОБА_8 про те, що обвинувачений потребує оперативного втручання через наявність в нього певного захворювання, але в умовах СІЗО йому не можуть забезпечити такого лікування, колегія суддів, в порядку ст.206 КПК України, з метою недопущення порушення конституційних прав обвинуваченого, постановила ухвалу, якою доручила начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 (за наявності на це його згоди) та за потреби забезпечити належне лікування останнього.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали суду, при апеляційному її перегляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 26 червня 2025 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 серпня 2025 року включно, з можливістю внесення застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4