Справа № 357/4232/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 19 травня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000601, яке внесене до ЄРДР 05 березня 2025 року, стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області, громадянин України, із професійно-технічною освітою, непрацюючий, розлучений, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався у носінні кастету без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за таких фактичних обставин.

Відповідно до додатку № 2 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року за № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна»спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна», громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: на холодну зброю та пневматичну зброю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 18-річного віку.

У відповідності до «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року за № 576 з наступними змінами, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справУкраїни від 21 серпня 1998 року за № 622 з наступними змінами, завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використанняне за призначенням та з протиправною метою.

Однак, всупереч вказаним вимогам законодавства України ОСОБА_4 достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на зберігання холодної зброї, в травні 2024 року, перебуваючи на територіїБілоцерківського ліцей-гімназії з інституційною формою навчання, що за адресою: Київська обл. м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 20, точної дати та часу не встановлено, знайшов металевий кастет та залишив його зберігати при собі до 04 березня 2025 року.

ОСОБА_4 , розуміючи, що вказаний предмет є холодною зброєю,всуперечвстановленому Законом порядку, умисно, усвідомлюючипротиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу носив кастет при собі.

04 березня 2025 року близько 16 год. 40 хв. поблизу будинку № 49 по вулиці Архипа Люльки в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_4 було зупинено працівниками поліції, на предмет зберігання заборонених в обігу речей. Під час проведення поверхневої перевірки, в порядку ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_4 із лівої кишені штанів в які був одягнутий дістав та поклав на капот службового транспортного засобу «MitsubishiOutlander», д.н.з. НОМЕР_1 , металевий кастет, який в подальшому було вилучено.

Зазначений кастет відноситься до холодної зброї, який ОСОБА_4 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 2 cт. 263 КК України.

Сторони погодились, що обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Сторони погодились, що обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованих йому діяннях та щиро розкаювався.

Сторони узгодили ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Своєю чергою, на підставі ст. 75 КК України сторони погодились на звільнення ОСОБА_4 з випробуванням з іспитовим строком і покладенням обов`язків ст. 76 КК України.

Сторони засвідчили, що їм відомі наслідки укладення угоди про визнання винуватості.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України є нетяжким злочином.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000601, яке внесене до ЄРДР 05 березня 2025 року, стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленому йому обвинувачення, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Погоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, які зазначені у вступній частині вироку.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про його особу, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені в ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У ході судового розгляду установлено, що постановою від 05 березня 2025 року визнаний речовим доказом: предмет який за зовнішніми ознаками схожий на металевий кастет.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Отже, предмет який за зовнішніми ознаками схожий на металевий кастет суд вважає за необхідне знищити.

У ході судового розгляду з`ясовано, що згідно з довідкою, витрати пов`язані з висновком експерта від 07 березня 2025 року № СЕ-19/111-25/13868-ХЗ становлять 1591,80 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отож, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1591,80 грн.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд не бачить.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 19 травня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання передбачене санкцією вказаної норми у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з 19 травня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Речові докази: предмет який за зовнішніми ознаками схожий на металевий кастет - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_6

Київської області