ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20911/22

Провадження № 11-кп/820/407/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2022 року за № 0000108, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, за апеляційною скаргою її захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року,-

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені місцевим судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Москва СРСР, громадянку Російської Федерації, депутата Державної думи Федеральних зборів Російської Федерації, робоча адреса: Російська Федерація, м. Москва, вул. Охотний ряд, 1, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, та призначено їй покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, залишено без змін. Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня її затримання на виконання вироку.

За вироком суду, ОСОБА_7 будучи депутатом Державної думи Федеральних зборів Російської Федерації (далі РФ) восьмого скликання, представником влади РФ, уповноваженою брати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів РФ, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і збройних сил РФ, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що вона порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу Російської Федерації, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю РФ над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники депутати Державної думи Федеральних зборів РФ, діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимоги ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), ст.ст. 1-3, 68 Конституції України, 15.02.2022 року перебуваючи за адресою РФ, м. Москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, взяла участь у засіданні Державної думи Федеральних зборів РФ, де підтримала постанову із зверненням до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, чим вчинила умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Вимоги апеляційної скарги і доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просила його скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити у зв`язку із недоведеністю її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.

Вирок вважає незаконним та необґрунтованим.

Посилається на те, що суд порушив право обвинуваченої на захист, оскільки розглянув справу за її відсутності, доказів щодо обізнаності ОСОБА_7 про розгляд справи та наявність даного кримінального провадження щодо неї матеріали справи не містять.

На думку захисту, постанова Генерального прокурора від 14.03.2022 року про доручення здійснення досудового розслідування Слідчому відділу Управління Служби Безпеки України у Хмельницькій області щодо неефективності досудового розслідування є немотивованою, а відтак належна процедура застосування ч. 5 ст. 36 КПК України не дотримана. Отже, наведені докази є недопустимими, оскільки зібрані з порушенням правил підслідності.

Неналежним та недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні також є протоколи огляду інтернет ресурсу, оскільки не свідчать про вчинення обвинуваченою умисних дій, вчинених представником влади, за попередньою змовою, з метою зміни меж території та державного кордону України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків ч. 3 ст. 110 КК України. А також, не підтверджують обставин обвинувачення - попередньої змови, самого виступу, чи інших дій.

Дане кримінальне провадження, як на етапі досудового розслідування, так і під час судового розгляду, здійснювалося за відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 (in absentia) в порядку спеціального досудового та судового провадження.

Позиції учасників судового провадження

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, та просила її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Обвинувачена ОСОБА_7 про час та день апеляційного розгляду повідомлена належним чином, шляхом опублікування повідомлення-повістки про виклик: 06.05.2025 року в газеті «Урядовий кур`єр», 30.04.2025 року на сайті Офісу Генерального прокурора та 29.04.2025 року на сайті Хмельницького апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Наведених вимог закону суд дотримався у повній мірі.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, при зазначених у вироку обставинах, відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які були досліджені місцевим судом та яким суд дав належну правову оцінку.

Даними із протоколу огляду від 10.03.2022 року мережі Інтернет із додатком DVD-диском, а саме публікації сайту «http://vote.duma.gov.ru/vote/117112»», який є офіційним сайтом вищого законодавчого органу влади Російської Федерації, підтверджується, що за результатами голосування депутатів Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації 15.02.2022 року «ЗА» проєкт постанови № 58243-8 «Об обращении Государственной Думы Федерального Собрания РФ К Президенту Росийской Федерации ОСОБА_8 о необходимости признания Донецкой Народной Республики и Луганской народной Республики» проголосував 351 депутат із 368 присутніх та відповідно до поіменного списку серед тих, хто голосував «ЗА» зазначено і ОСОБА_7 .

Відомостями із протоколу огляду від 27.03.2022 року мережі Інтернет з додатком DVD-диском, а саме інформаційного ресурсу «http://duma.gov.ru», який є офіційним сайтом вищого законодавчого органу влади Російської Федерації, «http://uk.wikipedia.org/wiki/Державна_дума»,«http://duma.gov.ru/duma/deputies» підтверджується, що ОСОБА_7 є депутатом Державної думи Російської Федерації 8 скликання.

Із протоколу огляду від 29.03.2022 року мережі Інтернет із додатком DVD-диском, а саме інформаційного ресурсу «http://duma.gov.ru», який є офіційним сайтом вищого законодавчого органу влади Російської Федерації, вбачається, що за результатами голосування 15.02.2022 року депутат Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації ОСОБА_7 голосувала «ЗА» проєкт постанови № 58243-8 «Об обращении Государственной Думы Федерального Собрания РФ к Президенту Росийской Федерации ОСОБА_8 о необходимости признания Донецкой Народной Республики и Луганской народной Республики».

Даними протоколу огляду електронних документів з додатками (у тому числі оптичним диском) від 07.04.2022 року, за яким здійснено огляд ресурсів мережі Інтернет на предмет наявності інформації щодо реєстрації та руху: постанови № 58243-8, у якому оглянуто тексти проекту федерального закону, відеозаписи з засіданнями Державної Думи, стенограми та результати голосувань депутатів 15.02.2022 року у засіданні Державної Думи Федерального Зібрання РФ по зазначеному законопроекту , підтверджується, що ОСОБА_7 проголосував «ЗА» вказану постанову. У додатках до цього протоколу містяться паспортні дані проекту постанови № 58243-8, текст проекту, у якому наголошується на тому, що: «Депутаты ГосДумы считают обоснованным и морально оправданным признание ДНР и ЛНР», що вказує на пряму зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Окрім того, в тексті зазначається, що «такое признание создаст обоснования для обеспечения гарантий безопасности и защиты народов от внешних угроз и обеспечит регулирование всех аспектов сотрудничества и взаимопомощи, включая вопросы безопасности».

Внаслідок ухвалення постанови про звернення до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік як самостійних, суверенних і незалежних держав, РФ під приводом допомоги так званим «Донецькій народній республіці» і «Луганській народній республіці» 24.02.2022 року здійснила повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочала бойові дії на території України з метою зміни меж території та державного кордону України, що мало наслідком загибель значної кількості людей, значні руйнування та інші тяжкі наслідки.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан з 05:00 год. 24.02.2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась.

Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_7 призвели до тяжких наслідків, які окрім того, що є загальновідомими, підтверджуються й вироками судів України, які є в Єдиному реєстрі судових рішень, тобто в загальному доступі, зокрема: вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.06.2024 року, справа № 748/2095/23 (дата набрання законної сили 11.10.2024 року), вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.05.2024 року, справа № 748/1469/24 (дата набрання законної сили 02.07.2024 року), вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 03.06.2024 року, справа № 588/156/24 (дата набрання законної сили 04.07.2024 року), вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 05.08.2024 року, справа № 766/1560/24 (дата набрання законної сили 05.09.2024 року).

З даних вироків вбачаються факти воєнних злочинів, вчинених військовослужбовцями Збройних Сил РФ на території України, наслідком яких є загибель великої кількості людей, у тому числі цивільних осіб.

Факт військового вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року встановлено рішеннями міжнародних організацій (резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ЕБ-П/І від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 року за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ).

Наведені вище і досліджені судом першої інстанції докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними.

Оцінивши надані стороною обвинувачення докази, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вони у сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за стандартом «поза розумним сумнівом» та правильно кваліфікував її дії за ч. 3 ст. 110 КК України, як умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків.

Обгрунтування доводів апеляційної скарги

Посилання захисника на порушення права обвинуваченої ОСОБА_7 на захист за відсутності доказів щодо її обізнаності про дане кримінальне провадження та розгляд справи у її відсутність на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Необхідність застосування належної правової процедури, чого вимагають завдання кримінального провадження, зазначені у ст. 2 КПК України, в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, якими, зокрема, є підозрюваний, обвинувачений, безумовно, повинні дотримуватися і при здійсненні спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду (ч. 1 ст. 2971, ч. 3 ст. 323 КПК України).

Положенням ст. 2971 КПК України передбачена можливість здійснення спеціального досудового розслідування, в тому числі і щодо злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України (який інкримінується обвинуваченій ОСОБА_7 ) стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Встановлено, що ОСОБА_7 є громадянкою російської федерації та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, а саме на території російської федерації.

В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, 08.04.2022 року повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, шляхом направлення повідомлення про підозру на електронну адресу державної думи федеральних зборів російської федерації та повістки про виклик ОСОБА_7 до старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ у Хмельницькій області для її допиту в якості підозрюваної.

Вказана інформація також була опублікована в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора та УСБУ у Хмельницькій області. Однак, підозрювана ОСОБА_7 до слідчого не з`являлась.

Також, з метою захисту та представлення у кримінальному процесі прав, свобод і законних інтересів підозрюваній ОСОБА_7 у порядку ст. ст. 46, 48, 49, 52, 110 КПК України та п. 7 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», залучено захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області адвоката ОСОБА_6 , якій відповідно до ч. 2 ст. 2975 КПК України вручено всі копії процесуальних документів, що підлягали врученню підозрюваному.

Постановою слідчого від 04.05.2022 року на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_7 оголошено у державний та міждержавний розшук. Після цього, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.09.2022 року їй обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, в порядку глави 241 КПК України, у зв`язку із тим, що остання з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховувалась від органів слідства на території російської федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 2975 КПК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

19.04.2022 року у газеті «Урядовий кур`єр» та 18.04.2022 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України та повістки про виклик до слідчого для проведення процесуальних дій на 23.04.2022 р., 24.04.2022 р., 25.04.2022 р.

16.09.2022 року у газеті «Урядовий кур`єр» та 28.10.2022 року на сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про здійснення стосовно ОСОБА_7 спеціального досудового розслідування та повістки про виклик до слідчого для проведення процесуальних дій, у тому числі ознайомлення із матеріалами кримінального провадження (повістки на 19.09.2022 р., 20.09.2022 р., 21.09.2022 р.).

Систематичні виклики та повідомлення обвинуваченої ОСОБА_7 у порядку ст. 135 КПК про необхідність явки до органів досудового розслідування повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, під час досудового розслідування були вжиті всі можливі способи інформування та виклику ОСОБА_7 до органів досудового розслідування.

Після надходження кримінального провадження до суду, судом також було вжито всіх заходів для інформування обвинуваченої про розгляд кримінального провадження щодо неї шляхом розміщення повідомлень, як на офіційному веб-сайті Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, так і шляхом опублікування відповідної інформації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст. 2975 КПК України.

Зокрема: у газеті «Урядовий кур`єр» - 08.11.22 р., Т. 1, а.с. 49, Т. 1, а.с. 53, 09.04.23 р., Т. 1, а.с. 66, 20.06.23 р., Т. 1, а.с. 75, Т.1, а.с. 189, 20.01.24 р., Т. 1, а.с. 205, Т. 1, а.с. 209, 22.06.24 р., Т. 1, а.с. 231, 03.10.24 р., Т. 1, а.с. 243, 05.12.24 р., Т. 2, а.с. 8; на сайті офісу Генерального прокурора - 08.11.22 р., 15.02.23 р., 25.04.23 р., 07.07.23 р., 23.10.23 р., 18.12.23 р., 05.02.24 р., 28.03.24 р, 03.05.24 р., 10.07.24 р., 17.09.24 р., 16.10.24 р., 26.11.24 р., 23.12.24 р., 04.02.2025 р.; на сайті Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області - 17.10.23 р., 11.12.23 р., 01.02.24 р., 22.03.24 р., 25.04.24 р., 09.07.24 р., 05.09.24 р., 14.10.24 р., 22.11.24 р., 18.12.24 р., 27.01.25 р.

Крім того, обвинувальний акт, перекладений на російську мову, був направлений на офіційну адресу Державної Думи російської федерації шляхом електронного звернення. Таке звернення було зареєстроване в Державній Думі за вх. № 2.8-15-218350 від 17.10.2023 р. Тобто ОСОБА_7 знала, або мала знати про наявність щодо неї кримінального провадження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора та постановлено у даному кримінальному провадженні здійснювати спеціальне судове провадження (in absentia) стосовно ОСОБА_7 . При цьому, судовий розгляд здійснювався за обов`язковою участю захисника ОСОБА_6 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області. Їй відповідно до вимог ч. 2 ст. 2975 КПК України були вручені всі копії документів, що підлягали врученню ОСОБА_7 .

Отже, із наявних матеріалів справи (численні документи на підтвердження завчасних належних викликів обвинуваченої) вбачається, що ОСОБА_7 мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що і під час досудового розслідування, і під час судового розгляду були вжиті всі можливі заходи для належного повідомлення обвинуваченої про час та місце розгляду справи та для дотримання її права на захист та доступ до правосуддя.

Враховуючи, що державою Україною вживались всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_7 про наявність щодо неї кримінального провадження та про виклики її до органу досудового розслідування і суду, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а протягом всього часу кримінального провадження її захист здійснювала адвокат ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що посилання сторони захисту на порушення права ОСОБА_7 на захист є безпідставним.

Твердження захисника про те, що докази зібрані з порушенням правил підслідності у зв`язку із невмотивованістю постанови Генерального прокурора від 14.03.2022 року про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 Слідчому відділу Управління Служби Безпеки України у Хмельницькій області, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Стратегічна мета інституту підслідності полягає в забезпеченні права особи на об`єктивне й неупереджене розслідування, і як результат - гарантування передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий суд.

При оцінці ефективності досудового розслідування слід виходити з того, що ефективність досудового розслідування є співвідношенням процесуальних дій, процесуальних рішень, реалізованих учасниками кримінального провадження, а також їх результатів із положеннями КПК, що визначають підстави, умови і порядок їх проведення чи прийняття, з урахуванням оптимальних затрат часу та зусиль на це.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 КК України Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.05.2021 року у справі № 640/5023/19 (провадження № 51-2917кмо20), обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК України, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК України, як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування.

Із постанови Генерального прокурора ОСОБА_9 від 14.03.2022 року про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 Слідчому відділу Управління Служби Безпеки України у Хмельницькій області, вбачається, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.

Дане кримінальне провадження стосувалось 65 депутатів Державної Думи російської федерації.

Відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан.

Враховуючи кількість осіб у кримінальному провадженні, введення воєнного стану, прокурор зазначила, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань у м. Хмельницький не забезпечить у повній мірі виконання завдань кримінального провадження та ефективне досудове розслідування.

З метою досягнення цілей кримінального провадження та забезпечення ефективного досудового розслідування, проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, виникла необхідність у зміні органу досудового розслідування.

На думку колегії суддів, постанова прокурора про зміну підслідності кримінального провадження є обґрунтованою, відповідає правовій позиції Верховного суду Об`єднаної палати, у ній зазначено оцінку досудового розслідування органом досудового розслідування, мотиви, які стали підставою для зміни підслідності кримінального провадження, зокрема, неефективність проведення досудового розслідування попереднім органом.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що порушень правил підслідності не допущено.

Доводи сторони захисту про те, що протоколи огляду інтернет-ресурсу не підтверджують вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, її виступу на підтримку зміни меж території України, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Даючи правову оцінку діям обвинуваченої ОСОБА_7 згідно з пред`явленим обвинуваченням в посяганні на територіальну цілісність і недоторканість України, колегія суддів враховує, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК, є національна безпека у політичній сфері, яка полягає у відсутності загрози порушення встановлених Конституцією, законами України і міжнародними правовими актами територіальної цілісності України та порядку визначення її території. Його додатковим факультативним об`єктом може бути встановлений порядок виконання представниками влади своїх службових повноважень, особисті права та свободи людини і громадянина, життя та здоров`я особи, власність тощо.

Єдиним законним способом зміни територіальних меж нашої держави є Конституція України.

Об`єктивна сторона злочину характеризується активними діями, які можуть проявитися у таких формах: 1) дії, вчинені з метою зміни меж території або з метою зміни державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; 2) публічні заклики до вчинення дій, метою яких є зміна меж території (державного кордону) України; 3) розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, метою яких є зміна меж території (державного кордону) України.

Зміна території - це будь-які дії, спрямовані на передачу частини території України під юрисдикцію іншої держави або зменшення території України шляхом утворення на території іншої суверенної держави. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який може бути призначений тільки Верховною Радою України.

Тобто, об`єктивна сторона цього злочину виявляється у конкретній формі дії, вчиненій з метою зміни меж території або державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Суб`єкт вказаного злочину є загальним, суб`єктивна сторона характеризується виною у виді прямого умислу.

Сукупністю міжнародних актів беззаперечно підтверджено, що Україна є суверенною державою з міжнародно визнаними кордонами. Суверенітет України визнаний всіма країнами світу, в тому числі і РФ. Міжнародні кордони України визначені та визнані всіма країнами світу. Демаркація кордонів України та РФ здійснена.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та РФ про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований РФ 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , будучи депутатом Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації, повинна була знати і достовірно знала про укладення такого договору державою, представником влади якої вона є, тобто РФ.

Вказане переконує, що ОСОБА_7 , будучи депутатом Державної Думи РФ та представником влади, достовірно знала про незаконність, протиправність зміни меж території та державного кордону України.

Разом з тим, із протоколів огляду мережі Інтернет - публікації на офіційному сайті Державної Думи РФ від 10.03.2022 р., 29.03.22 р., 07.04.2022 р. вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 , будучи депутатом Державної Думи Федеральних зборів РФ, під час засідань палати 15.02.2022 р. підтримала постанову із зверненням до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, проголосувавши «ЗА».

Вказане підтверджено даними з офіційного сайту держаної установи, що фіксує в автоматичному режимі позицію кожного з депутатів, що унеможливлює вчинення вказаного іншими особами.

Крім того, колегія суддів враховує, що маючи можливість голосувати по вказаних питаннях «проти» чи утриматись від голосування, адже такі варіанти волевиявлення наявні в інших депутатів, ОСОБА_7 проголосувала «ЗА», здійснивши усвідомлений вольовий вибір і під час голосування розуміла, що діє всупереч встановленим національним та міжнародним правовим актам.

Разом з тим, із 368 депутатів, які взяли участь у голосуванні 15.02.2024 року, 351 депутат проголосував «ЗА» постанову, тобто депутати майже одноголосно підтримали постанову із зверненням до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, що підтверджує попередню змову групи осіб на здійснення узгодженого голосування.

Визнання інших державних утворень так званих «Луганської народної республіки» та «Донецької народної республіки» у межах міжнародно визнаних кордонів України на її території є діями, спрямованими на зміну меж території та державного кордону України.

Внаслідок ухвалення постанови про звернення до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік як самостійних, суверенних і незалежних держав, РФ під приводом допомоги так званим «Донецькій народній республіці» і «Луганській народній республіці» 24.02.2022 р. здійснила повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочала бойові дії на території України з метою зміни меж території та державного кордону України, що мало наслідком загибель значної кількості людей, значні руйнування та інші тяжкі наслідки.

Отже, із даних протоколів огляду публікацій на офіційному сайті Державної Думи рф вбачається, що ОСОБА_7 вчинила умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей ті інших тяжких наслідків, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що інформація, зазначена у вищевказаних протоколах оглядів сайту Державної Думи російської федерації є офіційною, що підтверджується інформацією, яка розміщена на порталі государственная дума федерального собрания российской федерации («http://duma.gov.ru/abaut/info/») у вкладці «о сайте» - «все материалы официального сайта госдумы федерального собрания российской федерации могут бить воспроизведены в любых средствах массовой информации, на серверах сети Интернет или на любых иных носителях без каких либо ограничений по обьему и срокам публикации. Это разрешение в равной степени распространяется на газеты, телеканалы, сайты и страницы Интернет. Единственным условием перепечатки и ретрансляции есть ссылка на первоисточник. Никакого предварительного согласия на перепечатку со стороны апарата государственной думы не требуется».

Отже, протоколи огляду інтернет - ресурсу, за якими був здійснений огляд публікацій на офіційному сайті Державної Думи рф, є належними та допустимими доказами, і були обґрунтовано покладені в основу доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Веренцов проти України» від 11.07.2013).

Покарання

Встановлено, що ОСОБА_7 винна у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 110 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Призначаючи обвинуваченій покарання, місцевий суд врахував положення ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України.

Правильно враховано, що ОСОБА_7 раніше не судима, вчинила особливо тяжкий злочин, який за своїм характером представляє особливу суспільну небезпеку та призвів до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання відсутні.

Врахувавши наведені обставини, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченій покарання у межах санкції ч. 3 ст. 110 КК України з конфіскацією майна.

Колегія суддів погоджується, що саме таке покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а вирок місцевого суду щодо обвинуваченої ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 370 КПК, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Копію ухвали, яка підлягає врученню ОСОБА_7 , вручити захиснику, а інформацію про ухвалу опублікувати у засобах масової інформації державної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора та Хмельницького апеляційного суду.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3