Справа № 309/3747/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції кримінальне провадження 11-кп/4806/549/22, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_9 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06.09.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одружений, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий, засуджений:

- за п. 7 ч. 2 ст. 115 України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років;

- за за ч. 4 ст. 296 України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 08.08.2017 - 01 (один) рік позбавлення волі та ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 07.07.2019.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 1000000 грн моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 30000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 15000 грн судового збору за вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди.

-2-

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів під час досудового розслідування кримінального провадження: для проведення судових молекулярно-генетичних експертиз: № 10/597 від 10.10.2019 в розмірі 3135,88 грн; № 10/616 від 17.10.2019 у розмірі 3426,35 грн; № 10/596 від 17.10.2019 у розмірі 7286,68 грн; № 10/598 від 21.10.2019 у розмірі 4471,55 грн; № 10/595 від 23.10.2019 у розмірі 3345,35 грн; № 10/594 від 17.10.2019 у розмірі 20393,93 грн.

Речові докази: мобільний телефон марки «Ксіомі», чорного кольору, упакований у спеціальний пакет ГСУ 4297165, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 повернуто останньому; грошові кошти в сумі 112 грн, які упаковано в спеціальний пакет ГСУ № 4314986; дві купюри номіналом по 5 грн, одна купюра номіналом 2 грн, упаковано у паперовий конверт № 12, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження повернуто потерпілому ОСОБА_12 ; пачку сигарет марки «Марвел» в якій знаходились 11 сигарет, упаковану у спеціальний пакет ГСУ4314985; недопалок цигарки марки «ЛМ», упакований у паперовий конверт № 2; сигарету марки «Парламент», упаковану у паперовий конверт № 3; недопалок сигарети «Парламент», упакований в паперовий конверт № 5; недопалок сигарети марки «Філіп Моріс», упакований в паперовий конверт № 6; недопалок сигарети марки «Парламент», упакований у паперовий конверт № 8; жовтий полімерний пакет із червоними написами, скляну пляшку горілки марки «Неміров», скляну пляшку пива алкогольного «Туборг», полімерну пляшку із написом «Шаянська», упаковані у спеціальний пакет ГСУ № 7260621 знищено; гумові тапки - в`єтнамки, упаковані у спеціальний пакет ГСУ № INZ2028923; куртку сірого кольору із написом «KAPPA», упаковану в спеціальний пакет ГСУ 3496332, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області повернуто ОСОБА_7 ; змив нашарування речовини червоного кольору, упакований в паперовий конверт № 13; змив рідини червоного кольору схожої на кров, упакованої у паперовий конверт № 14; п`ять серветок із речовиною червоного кольору схожою на кров, упакованою у окремі п`ять паперових конвертів № 15, переданих на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області - знищено; змив червоної речовини схожої на кров, упакованої у паперовий конверт № 9; змив червоної речовини схожої на кров, упакованої у паперовий конверт № 10, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишено при матеріалах кримінального провадження; два пластикові СD - диски марки «VERBATIM» із відеозаписами камер відеоспостереження в с. Н. Селище по вул. Центральній, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишено в матеріалах кримінального провадження № 0000612.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчинені кримінальних правопорушень за таких обставин.

06.07.2019 приблизно о 23 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Нижнє Селище по вул. Центральній, 125, Хустського району Закарпатської області, на проїзній частині дороги біля кафе «Корона», умисно, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлено, зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи існуючі у суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, безпідставно наніс один удар правою рукою затиснутою в кулак ОСОБА_14 в область обличчя зліва, від чого останній впав на проїзну частину, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, прагнучи продемонструвати свою грубу силу та жорстокість, взяв дерев`яний брус із власної підводи з кіньми, яка стояла біля кафе «Корона», підійшов до лежачого ОСОБА_14 та безпідставно, без будь-яких на те причин, з метою заподіяння смерті ОСОБА_14 ,

-3-

тримаючи в руках даний брус, наніс один удар в область грудної клітки останньому, після чого наніс ще два удари в область голови та обличчя, в результаті чого спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови, яка супроводжувалась субрахноїдальним крововиливом, розривом атланто-окципіального з`єднання та ускладнилась висхідним набряком, набуханням та вклиненням речовини головного мозку у великий потиличний отвір, внаслідок чого настала миттєва смерть потерпілого. Згідно висновку судово-медичного експерта № 94 від 29.07.2019 вказані тілесні ушкодження стали безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 .

Крім того, 06.07.2019 приблизно о 23 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , на проїзній частині дороги, біля кафе «Корона», умисно, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків, з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлено зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, з особливою зухвалістю грубо порушив громадський порядок, підійшов до ОСОБА_13 та безпідставно наніс йому один удар рукою затиснутою в кулак в область обличчя, від чого останній впав на проїзну частину дороги, після чого ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_14 та без будь-яких на те причин, наніс йому один удар правою рукою затиснутою в кулак в область обличчя зліва, від чого останній впав на проїзну частину дороги. Продовжуючи свої протиправні дії прагнучи продемонструвати свою грубу силу та жорстокість взяв дерев`яний брус із власної підводи з кіньми, яка стояла біля кафе «Корона», підійшов до лежачого ОСОБА_14 та безпідставно, без будь-яких на те причин, з метою заподіяння смерті ОСОБА_14 , тримаючи в руках даний брус наніс один удар в область грудної клітки останньому, після чого наніс ще два удари в область голови та обличчя в результаті чого спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови, яка супроводжувалась субрахноїдальним крововиливом, розривом атланто-окципіального з`єднання та ускладнилась висхідним набряком, набуханням та вклиненням речовини головного мозку у великий потиличний отвір, внаслідок яких настала миттєва смерть потерпілого. Згідно висновку судово-медичного експерта №94 від 29.07.2019 вказані тілесні ушкодження стали безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 . Разом з цим ОСОБА_7 продовжуючи свої протиправні хуліганські дії прагнучи продемонструвати свою зверхність над оточуючими, тримаючи в руках дерев`яний брус підійшов до лежачого ОСОБА_13 та, демонструючи свою грубу силу, наніс два удари вказаним брусом в область голови в результаті чого згідно висновку судово-медичного експерта №102 від 26.07.2019 спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді синців лівої завушної ділянки на його фоні у верхньо-правому куті, садна в області правої лопатки на фоні якого у верхньому правому куті відмічається садно правої брови, спинки носа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років; за ч. 4 ст. 296 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років та з урахуванням ст. 70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років, а також на підставі ст. 71 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років.

-4-

Вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, невірно застосував положення ст. 71 КК України в частині складання покарань за сукупністю вироків, оскільки при наявності вироку, постановленого до вчинення злочинів, за якими у даному кримінальному провадження засуджено ОСОБА_7 , мав призначити покарання більш суворе ніж те, яке призначено на підставі ст.70 КК України. Зокрема, як слідує з резолютивної частини вироку, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 296 КК України, обґрунтовано призначив покарання, у виді позбавлення волі, відповідно, на строк 13 (тринадцять) та 05 (п`ять) років та із застосуванням ст. 70 КК України вірно визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років. Разом з тим, суд першої інстанції, застосовуючи положення ст. 71 КК України, приєднуючи до призначеного покарання невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік за попереднім вироком, помилково призначив ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років, у такий спосіб уникнувши складання призначених покарань. Захисник-адвокат ОСОБА_9 , апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вироку суду від 06.09.2022 відносно ОСОБА_7 та призначити кримінальне провадження до нового розгляду в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції, будучи упередженим під час проведення судового розгляду, безпідставно не врахував доводи сторони захисту та обвинуваченого щодо його непричетності до інкримінованих йому злочинів, що призвело до ухвалення незаконного, необґрунтованого та невмотивованого вироку. Судом без достатніх підстав було відхилено клопотання сторони захисту про допит в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 , який був очевидцем події, чим допущено неповноту судового розгляду. Також судом першої інстанції в основу вироку покладено докази, які не підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. На відеоматеріалах ніде не зафіксовано факту спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілим, а навпаки він постійно перебуває під відеокамерами, що свідчить про неможливість вчинення ним злочинів. Судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Звертає увагу на те, що у постанові про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 відсутній підпис керівника Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_15 , тому зазначені в ній прокурори, які здійснювали повноваження прокурорів у кримінальному провадженні є неповноважними, у зв`язку з чим досудове розслідування проводилося без процесуального керівництва, що тягне за собою визнання процесуальних рішень прокурора, погодження процесуальних рішень та процесуальних дій за участю прокурора незаконними, а зібрані докази недопустимими. Те, що в судовому засіданні прокурором було продемонстровано підписану постанову про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 07.07.2019, яка, з його слів, містилася у наглядовому провадженні, не спростовує того факту, що в матеріалах кримінального провадження така не підписана, яка саме не підписана постанова була предметом ознайомлення сторони захисту в порядку ст. 290 КПК України. Вважає також недопустимими доказами відеозаписи з камер відеоспостереження тераси кафе «Корона» на СD - диску марки «VERBATIM», ємністю 4,7 Gb, оскільки такі отримані з порушенням вимог КПК України, тобто за відсутності відповідного доручення органу досудового розслідування про отримання від ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вказаних відеозаписів. Окрім того, зазначені відеозаписи отримані підставі письмових заяв та всупереч вимог ст. 159 КПК України, яка передбачає їх отримання на підставі внесення клопотання до

-5-

слідчого судді про надання доступу до речей і документів, можливості ознайомлення з такими, зробити з них копії або їх вилучення. Крім того, звертає увагу і на те, що вказані докази - диски марки «VERBATIM», ємністю 4,7 Gb з відеозаписами подій є копіями, що також робить неможливим визнання їх доказами. При отриманні зразків для експертизи від 08.07.2019 та 11.07.2019 не було залучено понятих, як і при примусовому відібранні зразків для експертизи від обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, в даному кримінальному провадженні не було зібрано доказів, які б прямо вказували на вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, поза як обвинувачений категорично заперечив свою причетність до їх вчинення і прокурором в судовому засіданні не надано доказів вчинення саме ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, як і не надано доказів на спростування показань обвинуваченого та свідків. Досліджені судом докази: показання потерпілих, свідків, протоколи огляду та висновки експертиз, не доводять вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів. Також вказує на упереджений нахил проведеного у даному кримінальному провадженні досудового розслідування, оскільки судом не дано оцінки тому, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені на підстави заяви матері ОСОБА_13 , яка не була безпосереднім свідком події, однак звернулась із заявою про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Окрім іншого, стороною захисту під час судового розгляду заявлявся відвід колегії суддів Хустського районного суду Закарпатської області, однак така заява була розглянута цією ж колегією суддів та відхилена. Зазначене свідчить про те, що кримінальне провадження було ухвалено незаконним складом суду, які до того ж були явно упередженими та зацікавленими в результаті кримінального провадження на користь потерпілих та прокурора.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 з аналогічних підстав, що і його захисник-адвокат ОСОБА_9 , просить вирок суду від 06.09.2022 скасувати та призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Вважає, що судовий розгляд проведено однобічно та упереджено, доводи сторони захисту необґрунтовано відкинуто та нічим не заперечено. Також, як і захисник, зазначає про істотні порушення вимог КПК України. Розслідуванням його версії обставин події ніхто не займався, на спростування його показань жодних доказів стороною обвинувачення не надано, що посприяло помилковій оцінці судом. Сукупність зібраних доказів повинна містити достатність взаємозв`язку, внутрішнє переконання суду повинно ґрунтуватись на всебічному, неупередженому і повному розгляді, чого дотримано не було, тому вирок суду вважає незаконним.

Судове провадження розглядається за відсутності потерпілих та їх представника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, доводи апеляційних скарг, промову прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив щодо задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання поданих ними апеляційних скарг та заперечення щодо апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

-6-

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, : неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з положень ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як передбачено ч. 3 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних.

Таким чином, залежно від волевиявлення обвинуваченого у справах цієї категорії може застосовуватись одна з двох альтернативних судових процедур, що покликане сприяти дотриманню балансу між економією процесуальних засобів і гарантіями дотримання прав особи у кримінальному судочинстві. Відповідні гарантії полягають у праві обвинуваченого заявити клопотання про розгляд його справи або колегією професійних суддів, або судом присяжних. Можливість вибору між різними процесуальними формами відправлення правосуддя передбачає обов`язок держави в особі її уповноважених органів та службових осіб забезпечити свободу цього вибору та його практичну реалізацію.

Це право вибору суду законодавець поклав тільки на обвинуваченого, який після роз`яснення йому права на суд присяжних, обирає ту чи іншу форму розгляду кримінального провадження стосовно нього.

Згідно з вимогами ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

-7-

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Частиною другою цієї статті встановлено, що обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки в такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Тобто, роз`яснення особі відповідного права прокурором при направленні обвинувального акта до суду та судом під час підготовчого судового засідання спрямовані на забезпечення ефективної реалізації обвинуваченим зазначеного права завдяки своєчасній поінформованості і наданні йому реальної можливості ініціювати питання про особливий порядок судового розгляду.

Питання щодо застосування положень ст. 384 КПК України про порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних раніше неодноразово було предметом розгляду суду касаційної інстанції. Так, у постанові від 07.11.2018 Перша судова палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що з положень ст. 384 КПК України слідує, що таке роз`яснення необхідно зробити двічі: прокурором наприкінці досудового розслідування, а також судом. При цьому вручення пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченого не звільняє суд від обов`язку виконання ним імперативної вимоги закону щодо роз`яснення обвинуваченому його права на суд присяжних та процесуального порядку його реалізації шляхом заявлення відповідного клопотання. Невиконання судом першої інстанції вимог ст. 384 КПК України визнане істотним порушенням, що тягне за собою безумовне скасування судових рішень (справа № 751/4876/15-к, провадження № 51-1253зпв18). До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.02.2019 (справа № 149/1068/13-к) та від 15.01.2020 (справа № 182/166/15-к).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор 28.11.2019 письмово роз`яснив ОСОБА_7 право та особливості розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних. Це письмове роз`яснення містить відмітку про відмову обвинуваченого від підпису, однак волевиявлення останнього щодо процесуальної форми судової процедури у ньому не зазначено ( т. 1 а.к.п. 69).

Проте, всупереч вимогам ст. 384 КПК України, з журналу судового засідання та технічного запису від 27.01.2020 вбачається, що суд у підготовчому судовому засіданні обмежився лише тим, що роз`яснив учасникам судового провадження право на відвід та вирішив ряд клопотань. Водночас даних про належне роз`яснення ОСОБА_7 під час підготовчого засідання права на здійснення щодо нього кримінального провадження судом присяжних звукозапис судового засідання не містить.

Такі обставини ставлять під сумнів належну обізнаність ОСОБА_7 із правом заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних та свідчать про існування перешкод у реалізації права обвинуваченого на особливий порядок судового розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

-8-

Крім того, є слушними доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , невірно застосував положення ст. 71 КК України в частині складання покарань за сукупністю вироків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю, або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з приписами до ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

У постанові від 26.05.2020 за результатами розгляду справи № 243/2528/19 Верховний Суд окреслив порядок призначення особам покарання у разі несплати штрафу за попереднім вироком та вчинення нового кримінального правопорушення. При цьому касаційний суд наголосив, що у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Разом з тим, як слідує з резолютивної частини вироку, суд першої інстанції, застосовуючи положення ст. 71 КК України, приєднуючи до призначеного покарання невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік за попереднім вироком, помилково призначив ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років, яке є однаковим за видом і розміром, тобто призначив ОСОБА_18 покарання у тому ж виді й розмірі, що й на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Також під час нового розгляду підлягають до перевірки, зокрема, доводи сторони захисту про недопустимість як доказів відеозаписів з камер відеоспостереження тераси кафе «Корона» через їх отримання з порушенням вимог КПК України, тобто за відсутності відповідного доручення органу досудового розслідування про отримання від громадянина ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вказаних відеозаписів та всупереч вимог ст. 159 КПК України, яка передбачає їх отримання на підставі внесення клопотання до слідчого судді про надання доступу до речей і документів, можливості ознайомлення з такими, зробити з них копії або їх вилучення.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

-9-

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи сторін, зокрема, обвинуваченого та захисника щодо законності ухваленого відносно ОСОБА_7 судового рішення, а також прокурора, які стосуються застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06.09.2022 скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Також, як убачається з матеріалів кримінального провадження та судового рішення, до набрання вироком законної сили місцевий суд залишив ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо цього заходу забезпечення кримінального провадження після скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів зважає на те, що ст. 418 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції ухвалює рішення в порядку, передбаченому статтями 368 380 цього Кодексу, який зобов`язує суд, серед іншого, вирішити питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

З огляду на неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК України), необхідність попередження ризику переховування ОСОБА_7 від суду під тиском тягаря

-10-

можливого відбування покарання, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, колегія суддів уважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_9 , прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06.09.2022 відносно ОСОБА_19 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України скасувати і призначити новий розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

Обвинуваченому ОСОБА_7 залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою, встановивши його строк до 31.10.2025 включно.

Ухвала апеляційного суду оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді