Справа № 308/990/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 000388, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 000388, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на майно, вилучене 13.05.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на грошові кошти у загальній сумі 5300 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, грошові кошти у загальній сумі 5000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень кожна; 2 блокноти з чорновими записами; мобільний телефон марки «ОРРО», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «INFINIX», ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «ZTE Blade L210», ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «HIKE» F240 ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 , картку до сім-картки з номером телефону НОМЕР_11 ; банківську картку «ПриватБанк» з № НОМЕР_12 , банківську картку «ПриватБанк» з № НОМЕР_13 , банківську картку «ОТП-Банк» з № НОМЕР_14 , банківську картку «МоноБанк» з № НОМЕР_15 , надувний матрац, паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_16 , паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_17 , паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_18 , посвідку на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_19 .

Клопотання мотивоване тим, що відносно даного майна існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Є необхідність у накладенні арешту на дане майно з метою збереження речових доказів. На переконання прокурора, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна. Є достатні підстави вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечила щодо задоволення клопотання. Пояснила, що обшук проводився у відсутності захисника підозрюваного. Сенсу в арешті вилучених коштів немає. Грошові кошти не ідентифіковані, без вказівки на серію та номерів. Зі слів матері, вона передавала сину особисто зароблені гроші для проведення будівельних робіт. Доказів того, що ОСОБА_4 безпосередньо отримував грошові кошти від осіб немає.

Заслухавши cлідчого, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 000388, відомості про яке 08 серпня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

13 травня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, щодо кількох осіб та з корисливих мотивів.

Факт вилучення майна, на яке слідчий просить накласти арешт підтверджується матеріалами справи.

Постановою слідчого, дане майно визнане речовими доказами.

Арешт поданий з метою збереження речових доказів, а також з метою конфіскації майна як виду покарання.

На переконання слідчого судді, слідчим доведено, що на даний момент досудового розслідування існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вищевказані обставини потребують перевірки під час досудового розслідування, зокрема, шляхом проведення слідчих дій та експертиз, що потребує певного часу, а до перевірки зазначених обставин, перебування вищевказаного майна у іншої особи, створює можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна.

Відтак, з метою уникнення даних ризиків та необхідності збереження речових доказів, до перевірки зазначених обставин у процесі досудового розслідування кримінального провадження, протягом розумного часу, є необхідність у арешті даного майна, що не позбавляє сторону кримінального провадження звернутися з клопотанням про скасування арешту даного майна після перевірки належності даних предметів, документів та грошових коштів.

Посилання захисника підозрюваного, щодо майна якої вирішується питання про арешт на те, що зазначені предмети не є речовими доказами є передчасним. У такий короткий проміжок часу орган досудового розслідування позбавлений всебічно дослідити вищевказане майно та документи на предмет можливого використання у кримінальному провадженні, провести детальний огляд вищевказаних предметів. Незастосування такого заходу забезпечення як арешт майна може створити ризики його відчуження, пошкодження та знищення. Пояснення учасників кримінального провадження, що вилучені грошові кошти не стосуються кримінального провадження не може бути спростоване у судовому засіданні, а повинне бути перевірене у ході досудового розслідування шляхом проведення відповідних слідчих дій. Очевидних та беззаперечних обставин вважати, що вилучене майно не має жодного відношення до кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Наведена захисником обставина про те, що обшук проводився у відсутності захисника виходить за межі предмету розгляду клопотання про арешт. Даній обставині повинен надати суд у ході розгляду кримінального провадження по суті.

Окрім цього, на даний момент є достатні підстави вважати, що вилучене майно належить підозрюваному і суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна, оскільки санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, заперечення захисника підозрюваного, не спростовують наявні підстави для накладення арешту.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого він звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи, що під час розгляду клопотання було встановлено достатність підстав вважати, що вилучене у ході досудового розслідування даного кримінального провадження майно може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, а також те, що слідчим доведено необхідність арешту даного майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою його збереження, зокрема, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, подане клопотання про арешт даного майна слід задовольнити.

Разом з цим, слідчим суддею встановлено, що серед переліку майна, на яке слідчий просить накласти арешт є документи, паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_17 , паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_18 , посвідку на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_19 , які на переконання слідчого судді не мають значення речових доказів, оскільки не містять будь-яких ознак, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 98 КПК України.

До того ж накладення арешту на дане майно, унеможливить виконання обов`язку, передбаченого п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт даного майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 13.05.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти у загальній сумі 5300 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США кожна

- грошові кошти у загальній сумі 5000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень кожна;

- 2 блокноти з чорновими записами;

- мобільний телефон марки «ОРРО», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон марки «INFINIX», ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон марки «ZTE Blade L210», ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон марки «HIKE» F240 ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 ,

- картка до сім-картки з номером телефону НОМЕР_11 ;

- банківську картку «ПриватБанк» з № НОМЕР_12 ,

- банківську картку «ПриватБанк» з № НОМЕР_13 ,

- банківську картку «ОТП-Банк» з № НОМЕР_14 ,

- банківську картку «МоноБанк» з № НОМЕР_15 ,

- надувний матрац.

У задоволенні клопотання в частині накладення арешту на паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_16 , паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_17 , паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_18 , посвідку на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_8 № 618222LJ відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 13 год. 25 хв. 27 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1