УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника Київської міської ради - ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000639 від 06.07.2018,

В С Т А Н О В И В :

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання представника Київської міської ради - ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000639 від 06.07.2018 накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2018, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження втратив свою актуальність, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2023 у справі № 761/25574/22, визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась 10.10.2015 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з квартири АДРЕСА_1 , загал площею 58,0 кв. м, житловою площею 41,0 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та передано спадкове майно у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, а відтак, такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт цього майна порушує права Київської міської ради на володіння та розпорядження своїм майном.

У судове засідання представник власника майна та прокурор не прибули, просили здійснювати розгляд клопотання без їх участі, також, прокурор у своєму клопотанні вказав, що не заперечує щодо скасування арешту з вищевказаної квартири.

Слідчий суддя, вивчивши матеріли клопотання про скасування арешту майна, враховуючи клопотання сторін, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню із мотивів у ньому наведеним, а також виходячи із наступного.

Судом встановлено, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 від 06.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом шахрайського заволодіння нерухомим майном за адресою АДРЕСА_2 .

У подальшому, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11.10.2023 у справі 761/25574/22 позовну заяву Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва (місцезнаходження: м. Київ. вул. Січових Стрільців, 89) в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_5 , про визнання спадщини відмерлою та витребування нерухомого майна - задоволено повністю. Визнано спадщину, яка відкрилась 10.10.2015 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 58,0 кв. м, житловою площею 41,0 кв. м (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000) відумерлою та передано спадкове майно у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконанні або прийняті в розумні строки.

Разом з тим, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000639 від 06.07.2018 розслідується більше семи років, тобто досить тривалий час кримінальне провадження не знаходить свого вирішення, тоді як за вимогами ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування має бути у розумні строки.

Слід звернути увагу й на те, що ні посадовим ні службовим особам Київської міської ради про підозру не повідомлено, остання у встановленому законом порядку отримала у власність вказане майно.

А відтак, подальший арешт вказаного майна буде порушувати право на мирне володіння цією квартирою.

Так, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на згадану квартиру, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

Слід також зазначити, що відповідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи доводи представника власника майна, те, що прокурор не заперечував щодо скасування арешту з цього майна, вважаю, що відпала потреба та необхідність у такому засобі забезпечення, як арешт майна Київської міської ради.

На підставі наведеного, клопотання слід задовольнити, а арешт - скасувати.

Керуючись 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2018, в межах кримінального провадження № 0000639 від 06.07.2018, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя