№ 1-кп/756/1617/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року місто Київ

Оболонський районним суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000552 від 28.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селі Крутеньки Хотинського району Чернівецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду міста Києва 11.07.2025 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2025 за № 0000552, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 зазначений обвинувальний акт цього ж дня отриманий головуючою суддею.

Ухвалою від 14.07.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 14 год. 30 хв. 22.07.2025 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що по кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акта, дотримані всі вимоги, передбаченні ст. 32, 291, 384 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні. Крім того, у судовому засіданні подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 . Зазначив, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , не заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що таке продовження погіршує становище його підзахисного, наголосив на стійких соціальних зв`язках обвинуваченого. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд дійшов таких висновків.

Вказане кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 32 КПК України підсудне Оболонському районному суду міста Києва.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом не встановлено.

Обвинувальний акт та додатки до нього складені відповідно до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акта дотримані вимоги закону.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного обвинувального акта до судового розгляду.

Кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 31, ч. 10 ст. 615 КПК України належить здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є таким: прокурор, обвинувачений, захисник.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на строк 60 днів без визначення розміру застави, суд, з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого, керуючись принципом правової визначеності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, ретельно проаналізувавши доводи, наведені прокурором та стороною захисту, суд дійшов до висновку про те, що такі обставини як зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, у своїй сукупності свідчать про те, що на даний час наявні такі ризики як: ризик переховування від суду; ризик знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків; ризик перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наявність ризику переховування від суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного судового розгляду даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які можуть бути допитані як свідки, з приводу кримінального правопорушення вчиненого підозрюваним.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК обґрунтовується тим, що серед оточення ОСОБА_5 є невстановлені учасники злочину, яких він може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому під час проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності усіх винних осіб, а тому обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може вчинити інший злочин спрямований на перешкоджання Збройним Силам України та іншим військовим формуванням в особливий період, тим самим створивши умови для переховування його від суду та унеможлививши здійснення швидкого, повного і неупередженого судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні.

Також, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме вік, стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування їх під вартою, відомості про місце його проживання, міцні соціальні зв`язки обвинуваченого у місці його проживання, у тому числі наявність осіб на його утриманні.

Зважаючи на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, суд дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості, необхідності та виправданості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового розслідування.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 314-316, 369-372, 376, 384, ч. 10 ст. 615 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2025 за № 0000552 на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, у відкритому судовому засіданні у приміщенні Оболонського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 2-Є) на 16 годину 00 хвилин 29 липня 2025 року.

Клопотання прокурора про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 вересня 2025 року (включно), без визначення розміру застави і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити обвинуваченим та прокурору, а також надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на виконання.

Кримінальне провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Викликати в судове засідання: прокурора, обвинуваченого, захисника.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3