Справа № 202/5210/25
Провадження № 1-кп/202/1271/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004147 від 10 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Закон порядку та фактично, станом на 13.03.2024 на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» діяв на території України.

Разом з тим, лейтенанта ОСОБА_4 20 червня 2023 року наказом №173 командира військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду командира інженерно-саперного взводу 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст.65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст.6,11,16,127,128 Статуту, ст.ст.3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України , дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни .

Проте, лейтенант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №30 від 30.01.2024 лейтенанта ОСОБА_4 спрямовано у відпустку для лікування у зв`язку за станом здоров`я.

Перебуваючи у відпустці за станом здоров`я лейтенант ОСОБА_4 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та тимчасово ухилитися від військової служби.

Так, лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, перебуваючи на посаді командира інженерно-саперного взводу 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 13 березня 2024 року, в умовах воєнного стану, не повернувся з лікувального закладу до місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що на той час дислокувався та знаходився в районі населеного пункту АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, доки 05.04.2025 самостійно не повернувся на військову службу та повідомив про намір далі проходити військову службу, тим самим припинив вчиняти зазначене триваюче кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. В обґрунтування клопотання посилається на те, що він під час дії воєнного стану вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, після вчинення ним кримінального правопорушення добровільно звернувся із клопотанням до слідчого про намір повернутися для продовження проходження військової служби та отримав таку згоду від командира військової частини, свою вину визнає в повному обсязі.

Прокурор підтримав клопотання бвинуваченого та не заперечував щодо звільнення його від кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засіданні, суд дійшов до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Відповідно до ч.2 ст.286 КПК України в разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Нормою ч.5 ст.401 КК України передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України особу, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, при цьому добровільно звернувся з клопотанням про намір продовжити проходження військової служби, отримав письмову згоду командира частини про продовження проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , а тому суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України та закриття кримінального провадження.

Крім цього, ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні були роз`яснені правові підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності, і останній підтвердив як свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ч.5 ст. 401 КК України так і про добровільність свого звернення до суду із клопотанням для продовження проходження військової служби. Також судом з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог статті 288 КПК України задовольнити клопотання ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження із підстав, передбачених п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст.285,286,288,369,372,376,395 КПК України, ч.5 ст.401 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Кримінальне провадження №0004147 від 10 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК Українизакрити на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Після набрання ухвалою законної сили - зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 невідкладно поновити ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військову службу у військову частину НОМЕР_2 , а ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1