Номер провадження 1-кп/754/844/25
Справа№754/6710/25
Вирок

Іменем України

02 травня 2025 року

м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000258 від 17.04.2025 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

-01.12.2023 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 3-х місяців арешту, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2024 року невідбута частина покарання у вигляді 3-х місяців арешту замінена на покарання у вигляді 6 місяців пробаційного нагляду,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці перебуваючи в лісопарковій зоні на ґрунтовому покритті знайшов один згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, масою 0,221 г, тим самим незаконно придбав психотропну речовину без мети збуту, яку поклав до правої шкарпетки, в яку був одягнутий, тим самим почав незаконно зберігати вищевказану психотропну речовину при собі без мети збуту.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , незаконно зберігаючи вказану психотропну речовину при собі, 17.04.2025 приблизно о 17 год. 30 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 7 був зупинений працівниками поліції.

У подальшому під час затримання особи за вчинення кримінального проступку, ОСОБА_3 добровільно видав із правої шкарпетки, у яку був одягнутий, один згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, масою 0,221 г, яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви від 30 квітня 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності за правилами спрощеного провадження. Судом шляхом дослідження відповідної заяви встановлено, що сторони, які обізнані зі своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи викладене, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.

При цьому у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, скоїв кримінальний проступок та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 309 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , суд бере до уваги те, що санкція ч.1 ст. 309 КК України передбачає альтернативні види покарання, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Одночасно суд ураховує, що досягнення мети запобігання вчиненню кримінальних правопорушень самим засудженим відбувається шляхом такого впливу покарання на винного, який позбавляє його можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Такого результату може бути досягнуто самим фактом його засудження і тим більше - виконанням покарання, коли засуджена особа поставлена в такі умови, які значною мірою перешкоджають або повністю позбавляють її можливості вчинити нове правопорушення.

Отже, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про неможливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу або виправних робіт, оскільки обвинувачений офіційно не працює, а суд не володіє відомостями про наявність у нього майна. Водночас, суд, з огляду на положення ч.5 ст. 59-1 КК України, також не знаходить підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки останньому вже було призначено дане покарання за попереднім вироком, яке ОСОБА_3 не відбуте, та в період пробаційного нагляду вчинено нове кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, ураховуючи індивідуальні особливості вчиненого обвинуваченим діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також відомості, які характеризують обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційного заробітку не має, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 3-х місяців арешту, яке ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2024 року замінено на покарання у вигляді 6 місяців пробаційного нагляду, яке останнім не відбуте, суд приходить до висновку про необхідність при призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання застосувати вимоги ч.1 ст. 71 КК України та призначити остаточне покарання шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. При призначенні остаточного покарання застосувати вимоги п.5 ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

З огляду на зазначене, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На переконання суду, призначення будь-якого іншого виду покарання не сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України, та не відповідатиме засадам, регламентованим ст. 65 цього кодексу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3565 гривень 60 копійок.

Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71, п.5 ч.1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_3 за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року, яке ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2024 року замінено на покарання у вигляді 6 місяців пробаційного нагляду, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 /одного/ року та 6 /шести/ місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання останнього для направлення для відбування покарання у вигляді обмеження волі.

Речові докази: порошкоподібну речовину білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, масою 0,221 г, яка знаходиться в камері схову речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві, квитанція №000086 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3565 гривень 60 копійок витрат на залучення експертів.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 30 днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1