Справа №463/3602/25
Провадження №1-кп/463/381/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р. Личаківський районний суд міста Львова

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітньої особи - ОСОБА_8

особи, щодо якої подано клопотання - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у кримінальному провадженні № 0000342 від 15.04.2025 клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, українки, не заміжньої, учениці 8- класу ліцею «Просвіта» Львівської міської ради, раніше не судимої, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої: АДРЕСА_2 ,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітня ОСОБА_9 03 березня 2025 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , знаючи, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із неповнолітньою ОСОБА_5 , умисно нанесла неповнолітній ОСОБА_5 один удар лівою рукою в область голови, чотири удари правою ногою в область голови та два удари правою ногою в область тулуба, чим завдала останній фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень. Таким чином, неповнолітня ОСОБА_9 вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

В судовому засіданні прокурор, представник служби у справах дітей, потерпіла та її законний представник підтримали клопотання про застосування стосовно ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки.

Неповнолітня ОСОБА_9 , її законний представник та захисник також погодилися з думкою прокурора. ОСОБА_9 щиро розкаялася у вчиненому, зобов`язалася більше не допускати протиправної поведінки.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_9 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, що підтверджується дослідженими у суді письмовими доказами в їх сукупності. ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення суспільно небезпечного діяння вона не досягла віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за відповідне кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_9 , суд враховує її особу, яка характеризуються посередньо за місцем навчання, виховується у сім`ї, де їй забезпечені задовільні житлово-побутові умови, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у службі у справах дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не знаходиться, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досягла 16 років, тобто не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Згідно з п.п. 1, 2 ч.2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст. 498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_9 до досягнення віку кримінальної відповідальності, вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, то відповідно до закону до неї слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження відносно неповнолітніх, та згідно зі ст. 498 КПК України застосувати примусовий захід виховного характеру у виді застереження та у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, як запропоновано у клопотанні органу досудового розслідування (однак до 07.00 год., що пов`язано із необхідністю відвідування навчального закладу, який працює з 08.00 год.).

Керуючись ч. 2 ст. 97, ст. 105 КК України, ст.ст. 498, 501, 371-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000342 від 15.04.2025, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, - задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 1, 2 ч. 2 ст. 105 КК України у виді:

-застереження, а саме роз`яснити неповнолітній ОСОБА_9 наслідки її протиправних дій та оголосити осуд неповнолітній за ці дії;

-обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити відвідувати у період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби парки, кафе та інші розважальні заклади.

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_9 строком на 2 (два) роки.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1