КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3851/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, українця, громадянина України, народного депутата України ІХ скликання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014 року),

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене виконувачем обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_10 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 21.06.2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, з підстав, передбачених ст. 411, 412 КПК України.

Зазначає, що оскаржуване рішення було постановлено незаконним складом суду.

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою було подане до Печерського районного суду міста Києва 25.04.2025 року. Автоматизованим розподілом було визначено склад суду для розгляду - слідчого суддю ОСОБА_11 .

Судовий розгляд було призначено слідчим суддею ОСОБА_11 на 25.04.2025 року о 13:00. 25.04.2025 року судовий розгляд було відкладено на 29.04.2025 року на 13:00. 29.04.2025 року судове засідання було відкладено, за інформацією від суду - у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_11 у відпустці.

Судове засідання було призначено суддею ОСОБА_11 на 30.04.2025 року на 13:00.

30.04.2025 року захисником було отримано інформацію, що в справі № 757/19194/25-к відбулась заміна слідчого судді ОСОБА_11 на слідчого суддю ОСОБА_1 , судовий розгляд призначено на 30.04.2025 року на 13:00.

При цьому, підстави зміни слідчого судді невідомі.

Зважаючи на те, що склад суду, який розглядає справу, має бути незмінний, за виключенням передбачених законом підстав (ст. 319 КПК України), в судовому засіданні підозрюваним ОСОБА_7 було оголошено відвід судді ОСОБА_1 від розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою.

Для розгляду відводу слідчому судді ОСОБА_1 автоматизованим розподілом було визначено слідчу суддю ОСОБА_12 , яка постановила ухвалу про відмову у задоволенні відводу судді ОСОБА_1 . Дана ухвала не підлягає оскарженню.

При цьому, під час розгляду відводу судом так і не було з`ясовано та встановлено, за яких підстав було відсторонено слідчого суддю ОСОБА_11 від здійснення правосуддя по справі № 757/19194/25-к та призначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Апелянт також вказує, що під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу по суті, всупереч права кожного учасника справи заявляти клопотання (п. 5, п. 8, п. 10 ч. 3 ст. 42 КПК України), обов`язку розглянути такі клопотання після заслуховування думки щодо заявлених клопотань інших учасників справи, та постановити ухвалу за результатом розгляду клопотань (ч. 1 ст. 315 КПК України), слідчий суддя ОСОБА_1 обмежив сторони у заявленні своїх клопотань.

В результаті таких протиправних дій та обмежень прав сторони захисту, сторона захисту було обмежена у можливості заявити клопотання про відкладення судового засідання на 30.04.2025 року о 16:00 та клопотання про направлення судом подання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Захисник зазначає, що звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_7 08.04.2025 року у порядку та в строк, передбачений ч. 5 ст. 201 КПК України. Однак, з незалежних від сторони захисту причин, клопотання не було розглянуто до звернення слідчого до суду з новим клопотанням про продовження строку утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою 25.04.2025 року.

Зважаючи, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу по справі 757/16893/25-к та клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою по справі 757/19194/25-к стосуються питання застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, клопотання захисту та клопотання обвинувачення є взаємовиключними, тому, на думку захисника, є доцільним здійснювати розгляд вказаних клопотань в рамках одного судового розгляду одним складом суду.

У зв`язку з цим, стороною захисту заявлялось клопотання про об`єднання судових проваджень по справі № 757/16893/25-к та по справі 757/19194/25-к в порядку ст. 334 КПК України.

Таке клопотання заявлялось захистом по справі № 757/16893/25-к, так як справа № 757/16893/25-к почала розглядатися судом раніше.

З врахуванням вищевикладеного, з метою процесуальної економії часу, витрат, всебічного судового розгляду та вирішення питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, сторона захисту мала намір просити суд відкласти судовий розгляд справи № 757/19194/25-к до 30.04.2025 року о 16.00 - тобто, до вирішення клопотання захисту про об`єднання судових проваджень по справі №757/16893/25-к та по справі № 757/19194/25-к в порядку ст. 334 КПК України по справі № 757/16893/25-к.

Відмовляючи стороні захисту у заявленні клопотань, в т.ч. і вищезазначеного, суддя ОСОБА_1 надав очевидну перевагу стороні обвинувачення перед стороною захисту під час вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного захисту, що порушує принцип рівності та змагальності; порушив право підозрюваного ОСОБА_7 , передбачене ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яке гарантує кожному, зокрема, підозрюваному ОСОБА_7 , право на справедливий і публічний розгляд вирішення спору щодо його прав та обов`язків, встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, тобто право на доступ до суду.

Крім цього, захисник посилається на те, що справа № 757/19194/25-к за розглядом клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 не підсудна Печерському районному суду м. Києва з огляду на те, що за даними, розміщеними на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань, вказано, що Центральний апарат Державного бюро розслідувань, у склад якого входить і ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично знаходиться за адресою м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Тому, клопотання старшого слідчого в ОВС відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 підлягає розгляду ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин, є неспростованим факт того, що ухвала ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.04.2025 року була прийнята незаконним складом суду, що є абсолютною підставою для її скасування.

Захисник також стверджує, що у цьому кримінальному провадженні було підписано ряд процесуальних документів неуповноваженою на те особою, оскільки повноваження виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_10 закінчились 30 листопада 2024 року. У зв`язку з цим, на думку апелянта, усі докази, які отримані у цьому кримінальному провадженні на підставі процесуальних документів, погоджених ОСОБА_10 після 30 листопада 2024 року, є недопустимими.

Крім того, захисник вказує, що повідомлення ОСОБА_7 про підозру є необґрунтованим, оскільки в матеріалах, які додані до клопотання, відсутні докази причетності останнього до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Захисник вважає, що є обґрунтовані сумніви щодо правомірності підозри ОСОБА_7 у державній зраді. Надані докази (протоколи огляду, відеозаписи, висновок експерта) не містять конкретних і переконливих даних, які б підтверджували інкриміновані дії, а інформація від ОСОБА_13 прямо суперечить обвинуваченню, вказуючи на підтримку національних інтересів України.

Також адвокат ОСОБА_6 наголошує, що тримання ОСОБА_7 під вартою не дозволяє йому здійснювати свої депутатські повноваження, що є порушенням його конституційного обов`язку та права на виконання повноважень народного депутата, передбаченого ст. 78 Конституції України.

На думку апелянта, під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, як і не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) захисник вказує, що підставою для існування даного ризику було зазначено тяжкість майбутнього покарання, наявність у ОСОБА_7 двох паспортів для виїзду за кордон та ймовірний бізнес за кордоном.

При цьому, ризик виїзду закордон вирішується здачею закордонних паспортів уповноваженому органу.

Твердження про наявність у ОСОБА_7 ймовірного бізнесу за кордоном не відповідає дійсності і стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б дійсно підтверджували ці доводи.

Звертає увагу, що на утриманні у ОСОБА_7 перебуває двоє неповнолітніх дітей, а перебування ОСОБА_7 під вартою позбавляє його можливості забезпечити неповнолітнім дітям належного рівня життя.

Щодо ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) апелянт вказує, що основною підставою існування даного ризику було видалення публікації із сайту « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а саме з каналу « ІНФОРМАЦІЯ_6 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_36 » від 19.01.2022.

Разом з тим, відсутні жодні докази, які б підтверджували, що таке відео було видалено за вказівкою ОСОБА_7 .

Апелянт наголошує, що ОСОБА_7 з 15.11.2024 року перебуває під вартою, що фактично унеможливлює видалення ним публікації чи надання вказівок кому-небудь щодо цього.

Крім того, слідством вже зафіксовані всі необхідні матеріали, які вони вважають «доказами», що підтверджується протоколами огляду та спростовує існування даного ризику.

Також адвокат звертає увагу, що слідство ще само майже нікого не допитало, про що і зазначено в клопотанні, що нівелює припущення сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні).

Жодними доказами такі твердження сторони обвинувачення не підтверджені вже як три місяці.

Сторона захисту наголошує, що ОСОБА_7 не мав і не має жодного наміру чинити перешкоди досудовому розслідуванню.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 підтримує відносини з особами, які перебувають на території держави-агресора, не підкріплене жодними матеріалами, які б свідчили про існування таких контактів. У клопотанні не наведено ані переліку цих осіб, ані характеру їхніх зв`язків із ОСОБА_7 , ані фактів, які б підтверджували реальність таких відносин.

Заява про нібито наявні відносини ОСОБА_7 з особами на території держави- агресора виглядає як свідома маніпуляція, спрямована на створення негативного образу підозрюваного в очах суду та суспільства. У контексті обвинувачення у державній зраді (ст. 111 КК України) таке формулювання має на меті підсилити емоційне сприйняття справи, асоціюючи ОСОБА_7 із ворогом держави без належного фактичного підґрунтя.

Такий підхід грубо порушує принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України та статті 17 КПК України, адже замість доведення обґрунтованості своїх підозр - сторона обвинувачення вдається до спекуляцій, що є неприпустимим у правовій державі.

Апелянт стверджує, що твердження сторони обвинувачення щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується) є виключно припущенням, що на підставі ст. 17 КПК України та ст. 62 Конституції України трактується на користь підозрюваного.

ОСОБА_7 є раніше несудимим, має постійне місце проживання на території м. Києва та Київської області, одружений, виховує неповнолітніх дітей. Відповідно є особою, яка тривалий термін проживає на території України, має стійкі соціальні зв`язки, займається політичною діяльністю.

Крім того, жодні докази того, що ОСОБА_7 дійсно має намір та може вчинити кримінальні правопорушення відсутні.

Враховуючи все вищевикладене, сторона захисту вважає за можливе застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001243 від 11.11.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції Закону від 07.10.2014 року № 1689-VII).

14.11.2024 року у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у державній зраді, а саме діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.11.2024 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.01.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.12.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001243 продовжено до дев`яти місяців, тобто до 14.08.2025.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.01.2025 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 07.03.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.03.2025 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 01.05.2025 року.

25.04.2025 року старший слідчий в особливо важливих справах відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим виконувачем обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_10 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на 60 днів, без визначення розміру застави.

Вказане клопотання слідчий обґрунтовував тим, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001243 від 11.11.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 4 ст. 190 (у редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII) КК України.

Під час досудового розслідування з`ясовано, що у не встановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 01.09.2020 року, у ОСОБА_7 для посилення та зміцнення власного політичного становища в Україні та налагодження особистих економічних відносин з Республікою Білорусь та російською федерацією з метою матеріального збагачення виник злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Так, ОСОБА_7 з цією метою, будучи народним депутатом України, тобто повноважним представником Українського народу у Верховній Раді України, відповідальним перед ним і покликаним виражати та захищати його інтереси, використовуючи особистий авторитет та авторитет представника державної влади, усвідомлюючи, що його висловлювання будуть поширюватись на широку аудиторію як в Україні, так і за її межами, умисно прийняв рішення допомагати РФ та її представникам у проведенні підривної діяльності за допомогою поширення висловлювань, спрямованих на пропаганду та розпалювання в українському суспільстві антивладних і проросійських настроїв, які містять ознаки інформаційного впливу, спрямованого на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, досягнення військово-політичних цілей керівництвом РФ стосовно держави Україна та надання РФ і її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Розуміючи, що формування у свідомості населення України думки про неправильність та недоцільність зовнішнього і внутрішнього політичного курсу України та діяльності чинної влади України шляхом викривлення висвітлюваних фактів та подій і створення при цьому інформаційних приводів для антиукраїнської інформаційної діяльності з метою заподіяння шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України з використанням різних інструментів, у тому числі медіа, інтернет-ресурсів, відеохостингів, соціальних мереж, каналів у месенджерах, ОСОБА_7 особисто використовував такі платформи, як відеохостинг « YouTube », телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_7 », для привернення уваги більшої аудиторії.

З метою послаблення обороноздатності України ОСОБА_7 у публікаціях та відеозаписах нав`язує негативне ставлення до чинної української влади як до «ворога», який загрожує мирному і стабільному життю українського народу, порушує свободу слова, переслідує політичних опонентів і культивує в країні радикальні ідеї, нацистську ідеологію та ненависть до РФ, а також поширює недовіру до політичного і військового керівництва держави, патріотично налаштованих українців, націоналістичних рухів і організацій, і прагне сформувати нейтральне ставлення до РФ як до країни, яка змушена була розпочати збройну агресію проти України у відповідь на необдумані і некомпетентні дії української влади і в майбутньому допоможе Україні та захистить українців від «агресивної» політики Заходу, а також про необхідність розпочати переговорний процес з рф на будь-яких умовах та зміни у майбутньому встановленої в країні політичної системи і повернення України задля встановлення миру в зону економічного та політичного впливу рф.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою завдання шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, у не встановлені досудовим розслідуванням час та дату, у серпні 2021 року, перебуваючи на території РБ, зустрічався з представниками бізнесових, політичних структур та політичним керівництвом РБ, посилаючись на нього, поширював ідею відсутності загрози нападу російських військ з території РБ, а також запевнення білоруського президента у тому, що він зробить усе, щоб забезпечити мир в Україні.

При цьому ОСОБА_7 було достеменно відомо, що з 2021 року по 23.02.2022 на території РБ проводилися «військові навчання» «Запад-2021» (10-16.09.2021) та «Союзная решимость 2022» (10-20.02.2022) із залученням військових формувань та підрозділів збройних сил рф.

Під виглядом проведення навчань на території РБ були сформовані російські батальйонні і ротні тактичні групи та загони спеціального призначення.

З 24.02.2022 року та в подальшому зазначені військові об`єднання та частини брали участь у військовому вторгненні з території РБ на територію держави Україна.

Водночас ОСОБА_7 , розуміючи тісні зв`язки та взаємодію РФ і РБ у здійсненні впливу, спрямованого на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи, що рф використовує рб та її представників у проведенні інформаційної боротьби проти України, вчиняв дії щодо послаблення обороноздатності за допомогою використання свого статусу народного депутата України шляхом поширення в інформаційному просторі інформації, спрямованої на формування у суспільній думці громадян України вказаних проросійських настроїв за таких обставин.

З метою забезпечення розповсюдження своїх висловлювань серед більшої кількості населення здійснював відеозапис таких зустрічей, які 19.01.2022 розміщені на каналі відеохостингу «YouTube» з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_17 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 При цьому відеозапис підготовлений ОСОБА_7 протягом другої половини 2021 року та 19.01.2022 року цілеспрямовано розповсюджений у медіа (на відеохостингу «YouTube») саме напередодні збройної агресії рф.

У відеозаписі з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_36 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 (фрагмент відеозапису) ОСОБА_7 поширив інформацію, спрямовану на дискредитацію встановленого в Україні політичного та економічного устрою та утвердження в масовій свідомості думки про те, що військової загрози для України на період реалізації і розповсюдження вказаного відеозапису з боку Білорусі немає, а поширення чуток про таку загрозу спрямоване на те, щоб викликати обурення в суспільстві, посилити недовіру між українцями та білорусами. Крім того, ОСОБА_7 вжив мовні засоби переконування українців у тому, що рішення української влади, прийняті з метою запобігти таким загрозам, є неправильними, необґрунтованими та економічно збитковими, та поширював ідею щодо необхідності відновлення дружби українського та білоруського «братніх» народів, і зазначав про порушення в Україні права на свободу слова, переслідування представників ЗМІ та політичних опонентів, авторитарні методи керування державою, злочинність української влади та необхідність її зміни за сприяння світових лідерів, зокрема представників влади США.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою завдання шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, у невстановлений час, перебуваючи в невстановленому місці, дав інтерв`ю ОСОБА_16 , відеозапис якого 31.10.2024 розміщено на каналі відеохостингу «YouTube» « ІНФОРМАЦІЯ_8 » з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6

У відеозаписі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_37» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 поширив інформацію, спрямовану на дискредитацію військово-політичного керівництва держави, формування у масовій свідомості думки про те, що українська влада довела країну до повного краху, втрати територій і людей та неспроможна досягти миру, а також про те, що Україна вже не здатна перемогти і повинна йти на переговори з Росією на будь-яких умовах, а наявність у цій інформації повідомлень про бездіяльність, провокаційні дії з боку української влади та небажання досягти миру, що спричинило втрату територій та масову загибель людей, переслідував прагматичну мовленнєву мету сформувати в адресатів уявлення, що розпочата РФ збройна агресія проти України має своє логічне пояснення та відповідні підстави, з яких убачається, що країна-агресор діє вимушено (виправдано), оскільки має на меті досягти миру, а отже у висловлюваннях, зафіксованих у досліджуваному тексті, міститься іллокуція виправдовування збройної агресії РФ проти України, яка виражена непрямо (імпліцитно) шляхом представлення її як такої, що була зумовлена необдуманими та провокаційними діями чинної української влади, зокрема агресивною політикою стосовно РБ та невиконанням Мінських угод.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою завдання шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, 02.11.2024, перебуваючи у невстановленому місці, виступив у прямому ефірі на каналі відеохостингу «YouTube» « ІНФОРМАЦІЯ_11 », відеозапис якого під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » розміщено за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6

У відеозаписі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 », датованому 02.11.2024 і розповсюдженому за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ОСОБА_7 ) поширює інформацію, що спрямована на дискредитацію Заходу, європейських цінностей і чинної української влади та формування в масовій свідомості думки про те, що Захід втручається не лише у внутрішні справи України і спричинив у країні війну, а й намагається шляхом впливу на вибори підірвати стабільність у Грузії та Молдові; просуває ідеї «суверенізму» та ідеологічної і політичної несумісності західних і східних регіонів України, повної підпорядкованості української влади Заходу та здійснення ІНФОРМАЦІЯ_13 щодо України та інших країн, а також зазначає про порушення в Україні права на свободу слова, переслідування владою політичних опонентів, авторитарні методи керування державою, злочинність української влади та необхідність її зміни за сприяння світових лідерів, зокрема представників влади США, і повернення України в зону політичного та економічного впливу Росії з метою повернення втрачених територій.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою завдання шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи в невстановленому місці, ІНФОРМАЦІЯ_14 о 21 год 34 год у власному телеграм-каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 » розмістив допис за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15

У дописі, опублікованому за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 07.11.2024 о 21 год 34 хв, шляхом використання емоційно-експресивних мовних засобів, зокрема іронічно-зневажливої лексики, пейоративної лексики та мовних конструкцій з негативною оцінною конотацією на адресу чинної влади України, застосування тактики звинувачення і викриття та використання наративів російської пропаганди (українське політичне керівництво свідомо не погоджується на перемовини з керівництвом РФ через побоювання втратити владу; Україна та її керівництво не мають вже тієї підтримки країн Заходу, яку їм обіцяли на початку повномасштабного вторгнення; західні партнери України не схвалюють дій української влади та готові змінити її з метою примусити українців піти на поступки на користь РФ), з метою переконання масового адресата ОСОБА_7 поширив інформацію, спрямовану на дискредитацію чинної влади та формування в масовій свідомості думки про те, що особисті інтереси політичного керівництва держави та небажання втратити владу заважають їй виконувати її обов`язки, зокрема перешкоджають досягненню домовленостей між представниками сторін збройного конфлікту, унеможливлюють перемовини між ними, а отже і досягнення миру між Україною та РФ.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою завдання шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи в невстановленому місці, 07.11.2024 о 23 год 35 хв розмістив публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15

У дописі, опублікованому 07.11.2024 о 23 год 35 хв і розміщеному за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 шляхом використання емоційно-експресивних мовних засобів, пейоративної лексики та мовних конструкцій з негативною оцінною конотацією на адресу чинної влади України, застосування тактики звинувачення і викриття, лінгвістичних прийомів «багаторазового повторювання» та використання з метою переконання глядачів наративів російської пропаганди (українська влада створила в Україні систему відсутності правопорядку, правового безладу, залякування населення і репресій; в Україні порушуються права і свободи, відбуваються політичні репресії та переслідування, а також здійснюються утиски свободи слова) ОСОБА_7 поширив інформацію, спрямовану на дискредитацію чинної влади та утвердження в масовій свідомості думки про порушення в Україні права на свободу слова, переслідування представників ЗМІ та політичних опонентів, авторитарні методи керування державою, злочинність української влади та необхідність її зміни за сприяння світових лідерів (представників влади США).

Також, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою завдання шкоди обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи в невстановленому місці, ІНФОРМАЦІЯ_16 о 13 год 37 хв розмістив публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15

У відеозаписі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_17 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 поширив інформацію, спрямовану на дискредитацію встановленого в Україні політичного та економічного устрою та формування у масовій свідомості думки про те, що військової загрози для України на період реалізації і поширення досліджуваного мовного матеріалу з боку РБ немає, а поширення чуток про таку загрозу спрямоване на те, щоб збурити суспільство, посилити недовіру між українцями та білорусами. Крім того, у проаналізованому відеоматеріалі мовцем ( ОСОБА_7 ) вжито засоби переконування українців у тому, що рішення української влади, прийняті з метою запобігти таким загрозам, є неправильними, необґрунтованими та економічно збитковими, та поширено ідею щодо необхідності відновлення дружби українського та білоруського «братніх» народів, зазначено про порушення в Україні права на свободу слова, переслідування представників ЗМІ та політичних опонентів, авторитарні методи керування державою, злочинність української влади та необхідність її зміни за сприяння світових лідерів, зокрема представників влади США.

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-лінгвістичної та військової експертизи від 14.11.2024 року в публікаціях та відеозаписах ОСОБА_7 містяться висловлювання, які покликані активно формувати у свідомості населення України думку про неправильність та недоцільність зовнішнього і внутрішнього політичного курсу України та діяльності чинної влади України шляхом викривленого висвітлювання фактів та подій, створення при цьому інформаційних приводів для антиукраїнської інформаційної діяльності; застосовано форми маніпуляції з насаджуванням цільових установок суспільної свідомості шляхом поширення спеціально підібраної інформації; висловлювання спрямовані на шкоду інформаційній безпеці України та надання допомоги державі-агресору у проведенні підривної діяльності проти України.

Відеозапис « ІНФОРМАЦІЯ_17 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 містить висловлювання ОСОБА_7 , спрямовані на шкоду обороноздатності України, надання іноземній державі (РФ) та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

З огляду на викладене 14.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону України від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України, тобто в державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_7 15.11.2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.01.2025 року включно.

Слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва 26.12.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001243 продовжено до 9 місяців, тобто до 14.08.2025 року.

Також слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва 03.03.2025 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 01.05.2025 року.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, є наявність у матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону України від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України, підтверджується такими зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної в телеграм- каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної на каналі відеохостингу « YouTube », а саме відеозапису з назвою «Беларусь глазами ОСОБА_15 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної на каналі відеохостингу « YouTube », а саме відеозапису з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_38 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної на каналі відеохостингу « YouTube », а саме відеозапису з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_39» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної в телеграм- каналі « ІНФОРМАЦІЯ_20 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_21

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної в телеграм- каналі « ОСОБА_17 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_22

- протоколом огляду від 12.11.2024 інформації, розміщеної в телеграм- каналі « ІНФОРМАЦІЯ_23 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_24

- висновком експертів № 11261/24-36/11262/24-61/11263/24-83 від 14.11.2024 за результатами комплексної судової психолого-лінгвістичної та військової експертизи;

- протоколом огляду від 06.12.2024 інформації, розміщеної у файлі-звіті «iPhone 11 Pro Max iPhone 11 Pro Max_2024-l l-15_Report.ufdr», який створено під час огляду мобільного телефона «iPhone 11 Pro Мах», серійний номер НОМЕР_1 , вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколами допитів від 13.11.2024 та від 16.01.2025 свідка ОСОБА_18 , під час яких він дав показання про те, що ОСОБА_7 неодноразово відвідував РБ, у тому числі для налагодження особистих економічних відносин з РБ, а також щодо обставин придбання рухомого майна на довірених осіб;

- протоколом огляду від 11.12.2024, під час якого зафіксовано видалення публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_17 », розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_25 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6

- висновком експерта від 26.03.2025 № 12839/24-35 за результатами проведення судової портретної експертизи;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Також вказав, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні закінчується 01.05.2025 року, а завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо, оскільки для прийняття законного процесуального рішення у кримінальному провадженні необхідно виконати наступні процесуальні дії, а саме: продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 ; додатково допитати підозрюваного ОСОБА_7 щодо обставин кримінального провадження; шляхом проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій перевірити показання підозрюваного ОСОБА_7 ; завершити огляд речей та документів, вилучених під час обшуку за місцем проживання народного депутата України ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 ; завершити огляд речей та документів, вилучених під час обшуку за місцем проживання помічника народного депутата України ОСОБА_7 - ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_2 ; отримати узагальнені матеріали фінансового моніторингу операцій ОСОБА_7 , членів його сім`ї, підконтрольних осіб та підприємств, через які здійснювалися поставки мінеральних добрив з РБ, а саме ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_26 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_27 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_28 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_29 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_30 », ТОВ з ІІ « ІНФОРМАЦІЯ_31 »; вжити заходів щодо виконання можливої конфіскації майна підозрюваного; отримати дозвіл слідчого судді та провести тимчасовий доступ до речей і документів, які становить банківську таємницю, щодо рахунків ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_27 », ТОВ з ІІ « ІНФОРМАЦІЯ_31 », ФОП ОСОБА_20 ; додатково допитати службових осіб та керівників ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_27 », та допитати їх щодо взаємовідносин із ОСОБА_7 ; встановити місце знаходження та допитати службових осіб та керівників ТОВ з ІІ « ІНФОРМАЦІЯ_31 » щодо взаємовідносин із ОСОБА_7 та з інших питань; провести фоноскопічну експертизу за наявними відеозаписами на youtube-каналах, на яких було розміщено публікації ОСОБА_7 ; встановити осіб, які здійснювали відеозапис та монтаж відеозапису з назвою «Беларусь глазами ОСОБА_15 », розміщеного за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 направити запит про міжнародно-правову допомогу до компетентних органів Республіки Польща з метою отримання інформації про факти в`їзду - виїзду ОСОБА_7 в РБ, а також осіб, які слідували разом з ним; завершити огляд інформації, яка міститься на вилучених під час обшуків носіях інформації; у разі наявності розбіжностей провести одночасні допити між підозрюваним та свідками; повідомити про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 ; допитати ОСОБА_7 з приводу зміни раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень; здійснити інші заходи забезпечення кримінального провадження, слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, спрямовані на отримання відомостей, що мають значення для досудового розслідування, з урахуванням результатів додатково проведених слідчих та інших процесуальних дій.

Крім цього, слідчий вказав, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, орган досудового розслідування вважає, що необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене виконувачем обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_10 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 21.06.2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, особливу небезпеку та наслідки кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших учасників у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які станом на день звернення із клопотанням перешкоджали закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання під вартою ОСОБА_7 , та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без здійснення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

При цьому, продовживши щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, враховуючи правову кваліфікацію інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 111 КК України та зміст підозри.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у виді тримання під вартою.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи поданої апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону від 07.10.2014 № 1689-VII) КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про недостатність доказів для підтвердження винуватості ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині, та посилання на політичне переслідування останнього, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника в апеляційній скарзі недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 дій, які вчинені останнім в умовах воєнного стану, та спрямовані на шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення злочинів, у яких підозрюється.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження існування у кримінальному провадженні вищевказаних ризиків, та виклав в ухвалі детальні мотиви та обґрунтування висновків про існування таких ризиків.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний має постійне місце проживання на території м. Києва, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є діючим народним депутатом України, має міцні соціальні зв`язки, не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного.

Необґрунтованими є і твердження апелянта, що ряд процесуальних документів у цьому кримінальному провадженні було підписано не уповноваженою на те особою, оскільки повноваження виконуючого обов`язки Генерального прокурора ОСОБА_10 закінчилися 30 листопада 2024 року. Зокрема, у період дії воєнного стану, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», повноваження виконуючого обов`язки Генерального прокурора не можуть бути припинені навіть після спливу місячного терміну, визначеного Законом України № 709/97-ВР «Про тимчасове виконання обов`язків посадових осіб, яких призначає на посаду за згодою Верховної Ради України Президент України або Верховна Рада України за поданням Президента України», якщо новий Генеральний прокурор не був призначений у встановленому порядку.

Твердження апелянта про те, що розгляд клопотання було здійснено неповноважним складом суду є безпідставними та спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

Так, згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді по справі №757/19194/25-к від 25.04.2025 року слідчим суддею визначено ОСОБА_11 (том 2, а.с.68).

25.04.2025 року в судовому засіданні при розгляді клопотання органу досудового розслідування про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 було оголошено перерву на 29.04.2025 року на 13 год. 00 хв. (том 2, а.с.148-151).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_32 від 29.04.2025 року, складеної секретарем судового засідання ОСОБА_21 , кримінальне провадження за клопотанням слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було знято зі складу у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_11 у відпустці та перепризначене на 30.04.2025 року на 13 год. 00 хв. (том 2, а.с.156).

У зв`язку із перебуванням слідчого судді ОСОБА_11 у відпустці, згідно розпорядження керівника апарату суду №206 від 30.04.2025 року (том 2, а.с.162) на підставі протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 30.04.2025 року було замінено (вилучено) слідчого суддю ОСОБА_11 на слідчого суддю ОСОБА_1 (том 2, а.с.161).

За вищенаведених обставин відсутні підстави для висновку про неповноважність складу суду, який розглянув клопотання органу досудового розслідування про продовження строку запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 у цій частині необґрунтовані та безпідставні.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання захисника на порушення правил підсудності, оскільки Печерський районний суд міста Києва відповідно до закону не є повноважним судом щодо розгляду клопотання слідчого ГСУ ДБР, а слідчі судді цих судів не мають компетенції здійснювати судовий контроль у кримінальних провадженнях, які розслідуються слідчими ГСУ ДБР, позаяк його фактичним місцем знаходження є будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з огляду на наступне.

Юридична адреса місцезнаходження органу досудового розслідування - ІНФОРМАЦІЯ_33 : АДРЕСА_4 .

Крім того, адреса: АДРЕСА_5 зазначена як юридична адреса Центрального апарату Державного бюро розслідувань на офіційному сайті ДБР.

Таким чином, юридична адреса Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань територіально не знаходиться в межах Шевченківського району м. Києва, що спростовує доводи скарги про підсудність справи саме ІНФОРМАЦІЯ_34 .

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційної скарги захисника, строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився 21.06.2025 року.

Згідно з правовою позицією ІНФОРМАЦІЯ_35 , викладеною в постанові від 20.05.2019 року у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

Враховуючи те, що рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4