Справа № 587/1020/25
УХВАЛА
08 травня 2025 року колегія суддів Сумського районного суду Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
його захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
його захисника адвоката ОСОБА_9
До початку підготовчого судового засідання, через канцелярію Сумського районного суду Сумської області надійшло клопотання Полтавської обласної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Своє клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 03 жовтня 2024 року затримано в порядку ст.. 208 КПК України та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28-ч.2 ст. 111 КК України. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 грудня 2024 року, який в подальшому продовжено до 01 квітня 2025 року, відповідно до ухвал слідчих суддів Октябрського районного суду м. Полтава 27 лютого, 30 грудня 2024 року та 24 лютого 2025 року. В подальшому під час підготовчого судового засідання Сумського районного суду Сумської області від 18 березня 2025 року обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказує, що на даний час підготовче судове засідання фактично не проведено, а тому підстави та ризики щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишились. Зокрема, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція, яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі. Зазначила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , будучи особами, які вчиняли умисні дії пов`язані із наданням представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, можуть продовжити вчиняти незаконні дії на шкоду інтересів України або переховуватись від суду як на території України, в тимчасово окупованих її територіях, так і на території Російської Федерації. Враховуючи вищевикладене, просить колегію суддів продовжити до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без альтернативи внесення застави.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вважав, що є всі підстави призначити справу до судового розгляду, разом з тим вважав, що є всі підстави для проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні .
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проти призначення судового розгляду не заперечував.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 щодо призначення закритого судового розгляду у кримінальному провадженні не заперечував. З приводу продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 вказав, що ризики для продовження тримання під вартою обвинуваченого відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_8 разом зі своїм захисником адвокатом ОСОБА_9 вважали, що можливо призначити судовий розгляд. Проте, заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів, дослідивши обвинувальний акт та матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши прокурора, думку обвинувачених та їх захисників, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Колегія суддів вважає, що системний аналіз кримінального-процесуального законодавства свідчить про те, що на стадії підготовчого розгляду суд не вправі вирішувати питання пов`язані із необхідністю оцінки наявних у кримінальному провадженні доказів, а повинен виходити із сутності пред`явленого обвинувачення та наявності ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною. Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Колегією суддів не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 у разі визнання їх винними, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та переховування від суду.
Колегія суддів вважає, що наведені прокурором у підготовчому судовому засіданні підстави продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування, на даний час не змінилися.
Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-5,260,261,402-405,407,408,429,437-442Кримінального кодексу України.
Колегія суддів відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання їх під вартою, оскільки останні обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28-ч. 2 ст. 111 КК України.
Крім того, дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний акт, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченими, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Кримінальне провадження підсудне Сумському районному суду Сумської області.
За наведених обставин, колегія суддів вважає можливим призначити судовий розгляд з огляду на те, що угод про примирення чи визнання винуватості в порядку ст.ст. 468-474 КПК України до суду не подано, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги кримінально-процесуального закону.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.
Отже, інформація, яка містить таємницю досудового розслідування є таємною і її розголошення можливе лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
Колегією суддів установлено, що в обвинувальному акті маються відомості розголошення яких може завдати шкоди суспільству і державі. За таких обставин, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 27 КПК України, судовий розгляд необхідно проводити у закритому судовому засіданні, колегіально судом, за участю прокурора, обвинувачених, їх захисників, з викликом свідків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 32,34, 314-316 КПК України, колегія суддів
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Машівка Машівського району, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 строком шістдесят днів до 06 липня 2025 року включно.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця смт. Машівка Машівського району, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 строком шістдесят днів до 06 липня 2025 року включно.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Згідно з частиною 5 статті 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3