ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1328/24

Провадження № 11-кп/820/652/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.305, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.313, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 07 листопада 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що характер інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, свідчать про те, що заявлені раніше ризики не зменшились, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або на інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави.

Уважав, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зауважував, що стороною обвинувачення не доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, поза розумним сумнівом, які були би підтвердженими належними та допустимими доказами.

Таким чином, на його думку, на стороні обвинувачення, виходячи з норм КПК України, лежить прямий обов`язок доказування тих обставин, які існують і які ще не існують, якщо сторона обвинувачення робить посилання на такі обставини, як на ризики на основі яких особі обирається запобіжний захід.

Стверджував, що оскільки, взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, тому є підстави для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, усі ризики про які зазначив у клопотанні прокурор, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки ніщо з наданих матеріалів клопотання не свідчить про існування вказаних ризиків, що також було підтверджено стороною захисту в судовому засіданні та надано беззаперечні дані.

На думку захисника, встановлені та зазначені стороною захисту обставини в повній мірі могли би надати можливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, і виправдати вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, з метою уникненя певних ризиків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 липня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 вересня 2025 року включно, без визначення застави.

Прокурор ОСОБА_5 в суді першої інстанції подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання зазначав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено ухвалою суду до 18 вересня 2025 року. На теперішній час виникла необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки завершити судовий розгляд у строк дії ухвали неможливо, а встановлені раніше ризики, передбачені ст.177 КПК України, не перестали існувати. Застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 . Так, згідно переданого до суду обвинувального акту останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів і натепер продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник у суді першої та апеляційної інстанції заперечили проти задоволення клопотання прокурора, вказували, що наведені ним ризики не доведені. Вважали можливим змінити запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт чи визначити розмір застави.

На думку колегії суддів, прокурор довів, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися, що у свою чергу давало підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтовано взято до уваги те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні вказаних в обвинувальному акті особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, в складі злочинної організації як виконавці злочинної організації, санкції яких передбачають покарання, у разі доведення винуватості до 12 років позбавлення волі.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає характеру та тяжкості вчинених правопорушень, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Так, сукупність доказів, які сторона обвинувачення вважає достатніми, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим свідчить по наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції врахував обставини, на які зверталася увага в апеляційній скарзі.

Обставини, на які захисник посилається у поданій апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Враховано те, що на теперішній час не допитані ще окремі свідки, в тому числі й свідок зі зміненими анкетними даними. Можливе надання викривальних свідчень таким свідком може сприяти вчиненню обвинуваченим незаконного впливу на нього.

Окрім того, згідно викладеного обвинувачення наявна велика кількість епізодів злочинної діяльності злочинної організації, поширення її діяльності в кількох областях України та за її межами, та пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до усталеної судової практики суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також слід звернути увагу на те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Ураховуючи наведені ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів уважає, що місцевий суд врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_7 , тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується останній, та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження строку дії вищевказаного запобіжного заходу.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розміру застави, оскільки враховано мету застосування запобіжних заходів, обставини інкримінованих діянь, вчинення злочинів, передбачених відповідно ч.ч.1, 2 ст.255 КК України і особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та інформацію щодо можливих спроб уникнення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики наразі не відпали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3