Справа: № 148/1536/25
Провадження №1-кс/148/342/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2025 року м. Тульчин

Слідчий суддя

Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчої СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, Вінницька область, зареєстрованого та фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з cередньою-спеціальною освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, не працюючого, раніше судимого 22.03.2018 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі та востаннє судимого 28.12.2022 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області, за ч. 1 ст. 309 КК України, до 5 місяців арешту, однак ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.02.2023 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за участю сторін кримінального провадження: старшої слідчої ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Будучи раніше неодноразово судимим в тому числі за злочини проти власності, а саме: 22.03.2018 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі та 28.12.2022 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області, за ч. 1 ст. 309 КК України, до п`яти місяців арешту, за що судимість в законному порядку не знята та не погашена, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), 19.06.2025 близько 04:00 год, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, прийшов до домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки достовірно знав, що в будинку за вищевказаною адресою одиноко проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, шляхом віджиму віконної рами проник до будинку, що належить ОСОБА_8 , тим самим незаконно проник до житла. Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_4 зайшов до спальної кімнати, де в той час відпочивала ОСОБА_8 та висловив останній вимогу передати грошові кошти та цінне майно.

Усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету власного збагачення за рахунок інших осіб, реалізуючи свій протиправний умисел направлений на протиправне вилучення чужого майна та обернення його на свою користь, не бажаючи відмовлятися від них, усвідомлюючи, що дане майно належить іншій особі на праві приватної власності, діючи відкрито, ОСОБА_4 повторно взяв з рук ОСОБА_8 грошові кошти в сумі сумі 6 500 грн, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 5», а також сережки з медичного золота, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними діями підозрюваний завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди.

За результатами досудового розслідування 21.06.2025 о 04:20 год, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , мотивована тим, що: у підозрюваного немає стійких соціальних зв`язків чи будь-яких інших стримуючих факторів, таких як постійне місце роботи, сім`я та усвідомлюючи те, що за інкримінований злочин йому загрожує кримінальна відповідальність, тому вказане спонукатиме його до переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від встановленої законодавством відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); може вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки, будучи неодноразово засудженим в тому числі за злочини проти власності, востаннє 22.03.2018 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 роки позбавлення волі та 05.10.2021 звільнившись з місць позбавлення волі, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України); підозрюваний з метою уникнення покарання може незаконно впливати на потерпілу, оскільки йому відоме місце її проживання (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У судовому засіданні слідча, прокурор підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, кримінальне правопорушення вчинив, оскільки потрібні були кошти на лікування, а також зазначив, що він ніде не працює і може лише дати слово, що іншого кримінального правопорушення не вчинить.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства 21.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» за № 35615/06 від 13.11.2007, де Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суд зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» за №33977/96 від 26.07.2010, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 8), постанову про здійснення досудового розслідування групою слідчих (а.с. 9), постанову про зміну групи прокурорів (а.с. 10), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення або таке, що готується (а.с. 11), протокол огляду (а.с. 12, 13), інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 14), постанову про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання (а.с. 15), протокол допиту потерпілого (а.с. 16, 17), протокол додаткового допиту потерпілого (а.с. 18), протокол пред`явлення речей для впізнання (а.с. 19-22), копію вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.03.2018 (а.с. 23, 24), ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28.02.2023, про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України (а.с. 25-27), повідомлення про підозру (а.с. 29, 30), протокол огляду (а.с. 31, 34), заяву підозрюваного про надання дозволу на проведення огляду домогосподарства від 21.06.2025 (а.с. 33), протокол проведення слідчого експерименту (а.с. 35).

Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжкими і за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; також, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти нові умисні злочини, відносно особи похилого віку, що у свою чергу свідчить про існування реальної загрози того, що ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, тому слідчий суддя дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.

Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 також необхідно обрати розмір застави в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (в сумі 90840 грн.), оскільки саме такий її розмір може забезпечити виконання підозрюваним на час досудового слідства покладених на нього обов`язків, передбачених пп. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, та є гарантією реалізації його прав, визначених кримінальним процесуальним законодавством.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, Вінницька область, зареєстрованого та фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів та утримувати його у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області №1, до 20.08.2025 включно.

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 90840 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

З дня внесення застави строком на два місяці покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу вручити підозрюваному, захиснику, слідчій та прокурору, а також направити для виконання начальнику установи виконання покарань.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 23.06.2025.

Слідчий суддя: