Справа № 274/1501/25 Провадження № 1-кп/0274/586/25
УХВАЛА

03.06.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі колегії суддів: головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесенене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2024 за № 0000707 про обвинувачення:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, -

в с т а н о в и в:

на розгляді в суді перебуває вказане вище кримінальне провадження. Запобіжний захід до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 застосовано у вигляді тримання під вартою строком до 28.06.2025.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, яке підтримав в судовому засіданні, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оскільки ризики, що слугували підставою для обрання та продовження таких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зникли та існують на цей час.

На обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено, що системність злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_6 , та вчинення декількох злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 , в сукупності із відсутністю у кожного з них постійного місця роботи та законного прибутку, свідчить про існування ризику вчинення інших злочинів та повторення протиправної поведінки, а те, що вони обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з погрозами та із застосуванням насильства, свідчить про високу ймовірність протиправного впливу на учасників кримінального провадження з метою викривлення їх показань. Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, може спонукати їх ухилятися від суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні, з посиланням на надані в судовому засіданні потерпілими показання, які не підтвердили застосування щодо них насильства, вважав, що кримінальне провадження було ініційоване не потерпілими, а правоохоронними органами. Захисник заперечив проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки наведені прокурором ризики, є не обґрунтованими, конкретні підстави для тримання обвинуваченого під вартою стороною обвинувачення не наведені. Висловлені прокурором обґрунтування є лише його суб`єктивною думкою. Окрім того, прокурор не обґрунтував неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. З огляду на особу обвинуваченого, зокрема його стан здоров`я та наявність стійких соціальних зав`язків, захисник вважав за можливе застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав, зазначених його захисником.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечила проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому зазначила, що наведені в клопотанні прокурора ризики не доведені. Після відбування покарання ОСОБА_8 не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, має тісні соціальні зв`язки, від слідства не переховувався та співпрацював з органами досудового розслідування. Оскільки потерпілі судом уже допитані, обвинувачений не може здійснювати на них тиск. Відтак, захисник висловилася за доцільність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу та погодився з позицією захисника.

Представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні вважав за можливе змінити щодо обвинувачених запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, доходить такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27.12.2024.

Ухвалами слідчого судді Корольовського районного суду Житомирської області від 25.12.2024, 20.02.2025 та ухвалами Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2025, 30.04.2025 було неодноразово продовжено строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , востаннє до 28.06.2025 включно.

При обранні та продовженні запобіжного заходу слідчим суддею було враховано, що наявні докази та обставини підтверджують існування достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, ОСОБА_6 причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а також, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчим суддею, а згодом судом при продовженні строку запобіжного заходу, було враховано також те, що ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є непрацевлаштований та не має законного прибутку, інкримінується скоєння нетяжкого, тяжкого та особливо тяжкого злочинів із застосуванням насильства, тому він може переховуватися від суду з метою уникнення покарання; може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказане свідчило про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставини, враховані слідчим суддею та судом при обрані та продовженні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , в тому числі його вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, не змінилися, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. Встановлені ризики є дійсними та триваючими.

На теперішній час ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватися в т.ч. й у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому не виключається можливість його переховування від суду, оскільки він усвідомлює можливість засудження на тривалий строк. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча й вважається таким що не має судимості, є непрацевлаштований, наявність у нього офіційних джерел доходів та утриманців не підтверджено. А тому, існує ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Жоден зі свідків в кримінальному провадженні ще не допитаний. При цьому, один зі злочинів, які інкримінуються ОСОБА_6 , пов`язаний із встановленням або поширенням злочинного впливу. Отже, зберігається ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Тож, з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, суд вважає доведеною наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить із такого.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2024 у справі № 296/10098/24 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався: ухвалою слідчого судді від 20.02.2025 у справі № 296/1809/25 - до 20.03.2025, ухвалами Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2025 та 30.04.2025 - до 28.06.2025 включно.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею та при продовженні строку його дії судом було враховано, зокрема, існування ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, оскільки йому інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 189 КК України), за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також, було визнано достатньо обґрунтованим ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідка, потерпілу та іншого обвинуваченого з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь. Окрім того, не виключався ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

На теперішній час ОСОБА_8 продовжує обвинувачуватися, також і у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому не виключається можливість того, що він може переховуватись від суду, оскільки усвідомлює можливість засудження на тривалий строк, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого протиправно впливати на інших учасників кримінального провадження, зокрема свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, задля уникнення кримінального покарання може вдатися до відповідних дій, тобто зберігається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Скоєння в минулому ОСОБА_8 інших злочинів майнового характеру упродовж нетривалого проміжку часу та відсутність у нього постійного місця роботи та законного прибутку, дає підстави припускати можливість повторного вчинення обвинуваченим злочинів, що підтверджує існування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Тож, з врахуванням тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Варто зазначити, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям ризик - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на цей час неможливе. Тривалість застосованих до обвинувачених запобіжних заходів з урахуванням їх виду у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на теперішній час не виходить за межі розумного строку.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що судовий розгляд в кримінальному провадженні продовжується, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим, та позбавляє їх можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених на 60 днів.

Суд вважає, що стороною захисту не доведено, що заявлені прокурором ризики зменшились, як і не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, в т.ч. домашнього арешту, гарантуватиме належну процесуальну поведінку та запобігання існуючим ризикам. Обставини, на які посилалася сторона захисту, зокрема щодо наявності соціальних зав`язків у обвинувачених, існували і на час подій, які інкримінуються обвинуваченим, однак не стали стримуючим фактором для них.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, визначених частиною четвертою цієї статті.

Щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, та щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.

При вирішенні питання про можливість визначення розміру застави, суд враховує, що в судовому засіданні 20.05.2025 було проведено допит обох потерпілих у кримінальному провадженні - ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Не надаючи оцінку їх показанням, суд зазначає, що потерпілі фактично заперечили застосування обвинуваченими щодо них насильства або погрозу його застосування. Окрім того, від потерпілої ОСОБА_10 до суду надійшла письмова заява, у якій вона вказує про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про обвинувачених та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд визначає обвинуваченим заставу в розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з покладанням обов`язків, визначених у ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі сплати застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 182, 183, 194, 199, 331, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 01 серпня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Сума застави, підлягає внесенню на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області: рахунок отримувача UA0000277, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26278626, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172. Призначення платежу: застава за ОСОБА_6 , справа № 274/1501/25, Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Заставу визначити в розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн (шістсот п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок), при сплаті якої покласти на ОСОБА_6 строком на 2 місяці такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатися із міста Бердичева без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб до 01 серпня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Сума застави, підлягає внесенню на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області: рахунок отримувача UA0000277, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26278626, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172. Призначення платежу: застава за ОСОБА_8 , справа № 274/1501/25, Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Заставу визначити в розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн (шістсот п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок), при сплаті якої покласти на ОСОБА_8 строком на 2 місяці такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатися із міста Бердичева без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що після внесення застави, у випадку, якщо обвинувачений, бувши належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається у дохід держави.

В задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№ 8)".

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3