СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8850/23
пр. № 1-кп/759/334/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000308 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин, Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду пожежного-рятувальника 9-ДПРЧ Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у м. Києві, працюючого електромонтером 5-го розряду ДП «Антонов» та електриком цеху ТОВ «Універсальна тара», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи держаної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до Положення спеціальні звання.

Першим днем проходження служби цивільного захисту вважається день прийняття громадянина на службу цивільного захисту, зарахування його в кадри ДСНС, присвоєння йому відповідного спеціального звання та призначення на посаду в апарат ДСНС, її територіальні органи, підрозділи Оперативно- рятувальної служби цивільного захисту (аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування, аварійно-рятувальні формування спеціального призначення, спеціальні авіаційні, морські та інші формування, державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини), навчальні центри, формування та підрозділи забезпечення), заклади освіти цивільного захисту, наукові установи та інші підрозділи, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1052 від 16.12.2015 визначено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.05.2018 згідно наказу №376 о/с від 14.05.2018 проходив службу в ДСНС України зі спеціальним званням «рядовий служби цивільного захисту» та наказом №927 о/с від 20.11.2018 останньому було присвоєно спеціальне звання «молодший сержант служби цивільного захисту».

Тобто, ОСОБА_3 , займаючи на час вчинення кримінального правопорушення вище зазначену посаду є працівником Державної служби України з надзвичайних ситуацій, та має відповідні права та виконує обов`язки, визначені у Положенні про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. №1052.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Кодексу цивільного захисту України в особливий період єдина державна система цивільного захисту функціонує відповідно до цього Кодексу та з урахуванням особливостей, що визначаються згідно з вимогами законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також інших нормативно-правових актів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Так, 24.02.2022 о 05:00 годині, за наказом президента російської федерації, російська федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи збройні сили рф.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Також пунктом 5 Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 Державній службі України з надзвичайних ситуацій невідкладно разом з обласними, Київською міською державними адміністраціями, іншими державними органами, установами, підприємствами, організаціями всіх форм власності наказано привести єдину державну систему цивільного захисту, її функціональні та територіальні підсистеми у готовність до виконання завдань за призначенням в Особливий період.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №593 затверджено Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Так згідно п. 31 вказаного Положення, особи рядового і начальницького складу зобов`язані зокрема:

-чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України;

-добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки;

-проходити службу цивільного захисту в тих органах і підрозділах цивільного захисту і в тих місцях, де це викликано інтересами служби;

-додержуватися норм професійної та службової етики;

-виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

-сприяти підтриманню порядку і дисципліни;

-звертатись із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу - до старшого прямого керівника (начальника), з особистих питань - до свого безпосереднього керівника (начальника), а у разі, коли він нездатний їх вирішити, - до старшого прямого керівника (начальника);

-доповідати своєму безпосередньому керівникові (начальникові) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження;

-повідомляти безпосередньому керівникові (начальникові) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному тощо).

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до п. 13 Положення особи рядового і начальницького складу вважаються такими, що виконують обов`язки служби цивільного захисту:

1) на території органу і підрозділу цивільного захисту або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня (розкладом занять);

2) під час прямування на службу або із служби, службових поїздок, повернення до місця служби;

3) під час перебування поза місцем розташування органу і підрозділу цивільного захисту, якщо під час такого перебування вони виконують свої обов`язки або направлені за наказом відповідного керівника (начальника).

Однак, 22.02.2022, під час проходження служби цивільного захисту в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 , пожежний-рятувальник 9-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві прибув до Святошинського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві та повідомив, що не бажає в подальшому проходити службу в органах та підрозділах ДСНС України та подав рапорт з проханням звільнити його за систематичне невиконання ним умов контракту, у якому вказав, що не має бажання виконувати умови контракту служби цивільного захисту та вимоги Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Також, ОСОБА_3 надав письмове пояснення в якому зазначив, що вирішив не продовжувати службу в ДСНС у зв`язку із втратою бажання та інтересу до професії. З 28.02.2022 та в подальшому в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, діючи умисно, в умовах особливого періоду, пов`язаного з оголошенням воєнного стану, без дозволу безпосереднього керівника та без поважних причин ОСОБА_3 ухилився від проходження служби цивільного захисту.

Таким чином, молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 , пожежний-рятувальник 9-ДРПЧ Головного управління ДСНС України у м. Києві, в порушення п. 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593, п. 1 ст. 58 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05.03.2009 року № 1068-VI, п. 1 контракту про проходження служби цивільного захисту та ст. 336-1 Кримінального кодексу України, діючи умисно, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від проходження служби цивільного захисту, та з мотивів небажання переносити труднощі такої служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів керівництва командирів, за відсутності законних підстав та поважних причин з 28.02.2022 по 21.03.2022 умисно ухилився від проходження служби цивільного захисту та самовільно не з`явився до місця розташування 9-ДРПЧ ГУ ДСНС України у м. Києві за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 69/1.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 з 28.02.2022 по 21.03.2022, тобто в умовах особливого періоду, пов`язаного з воєнним станом, незаконно перебував поза межами 9-ДРПЧ ГУ ДСНС України у м. Києві з метою ухилення від служби цивільного захисту.

Протягом відсутності на території 9-ДРПЧ ГУ ДСНС України у м. Києві за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 69/1, молодший сержант служби цивільного захисту ОСОБА_3 обов`язки зі служби цивільного захисту за посадою не виконував, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до служби цивільного захисту, про вчинене ним ухилення служби цивільного захисту.

06.06.2025 між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336-1 КК України, ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Враховують вищевикладене, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ст. 336-1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, зі звільненням від відбуванням покарання з випробуванням іспитовим строком, на підставі ст.ст. 75,76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановленні ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 473-475, 468-469, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 06.06.2025 про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1