Справа № 449/1787/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2025 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Верхнє Гусне Самбірського району Львівської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат військової служби за призовом під час мобілізації,

раніше судимий: за ч. 1 ст. 125 КК України вироком Личаківського районного суду м. Львова від 28.03.2024 (справа № 463/2721/24) засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч. 4 ст. 185 КК України за вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15.05.2024 (справа № 464/577/24) засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з визначенням іспитового строку 2 роки; вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.01.2025року за ч.4 ст. 186 КК України до семи років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, -

в с т а н о в и в :

У невстановлений досудовим розслідування час та місце, але не пізніше 20.10.2024, у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння осіб, які знаходилися в с. Селиська Львівського району Львівської області, з метою проводити в житлі та іншому володінні осіб, час на власний розсуд.

Зокрема, ОСОБА_4 у період з 20 по 21 жовтня 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що настоятелем (керівником) храма Перенесення мощів Святителя Миколая, який знаходиться по вулиці Гірська, 5, в с. Селиська Львівського району Львівської області, ієреєм ОСОБА_7 , у іншому володіння якого перебуває вказаний храм, не надано дозволу на перебування у ньому, усвідомлюючи, що храм зачинений та його дії носять незаконний протиправний характер, у невстановлений спосіб пошкодив дверні замок та засов, а потім незаконно проник в приміщення вказаного храму, де у період з 20 по 21 жовтня 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, розпивав спиртні напої, чим порушив недоторканість іншого володіння особи.

Окрім цього, ОСОБА_4 у період з 21 по 22 жовтня 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, діючи повторно, з тим же умислом на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що власником будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 не надано йому дозволу на перебування у ньому, усвідомлюючи, що будинок зачинений та його дії носять незаконний протиправний характер, у невстановлений спосіб пошкодив вхідний дверний замок, а потім незаконно проник в приміщення будівлі, де у період з 21 по 22 жовтня 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, розпивав спиртні напої, чим порушив недоторканість житла особи.

Також, ОСОБА_4 у період з 22 по 23 жовтня 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, діючи повторно, з тим же умислом на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що власником будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 не надано йому дозволу на перебування у ньому, усвідомлюючи, що будинок зачинений та його дії носять незаконний протиправний характер, у невстановлений спосіб пошкодив вхідний дверний замок, а потім незаконно проник в приміщення будівлі, де у період з 22 по 23 жовтня 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, розпивав спиртні напої, чим порушив недоторканість житла особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, Просив суд розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України та пояснив, що дійсно

у період з 20 по 21 жовтня 2024 року, з 21 по 22 жовтня 2024 року та з 22 по 23 жовтня 2024 року заходив у храм Святителя Миколая та у будинки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , що в с. Селиська з метою проведення часу та розпивання алкогольних напоїв. Просить вибачення за скоєне. Щиро розкаюється у вчиненому, Просить суд його суворо не карати.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що являється настоятилем храму Перенесення мощів Святителя Миколая, який знаходиться в с. Селиська

Близько шести місяців тому, йому зателефонував голова та повідомив, що хтось проник у храм, двері були зламані.Зникла ложечка до причастя, яку згодом поліція повернула та 200 гр. вина Кагор. Громада двері полагодила. Жодних притензій немає.

Потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що їй зателефонувала донька, а згодом, сусідка та повідомила, що двері у її будинку розбиті. Прибувши на місце виявила в будинку пляшку з алкоголю та залишки картоплі. В будинку все розкидано. Викликали поліцію.

Щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, тому інші докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а вважаються встановленими судом. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 незаконне проникнення до житла та до іншого володіння особи, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, а також те, що обвинувачений є особою молодого віку, позитивно характеризується по місцю проживання та проходження служби, військовослужбовець Збройних Сил України призваний на військову службу по мобілізації, визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, раніше неодноразово судимий, за медичною допомогою в наркологічний та психіатричні кабінети не звертався, на досудовому слідстві сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Окрім цього, суд враховує, що вироком Франківського районного суду Львівської області від 27.01.2025року, ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 186 КК України до 7 /семи / років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 21 січня 2025 року та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення вироку Франківського районного суду м. Львова від 27.01.2025року, ОСОБА_4 слід призначити покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовано.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання 2 (два роки) обмеженням волі.

На підставі положень ст. 72 КК України перевести менш суворий вид покарання, визначений вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.05.2025 за ч.1 ст.162 КК України, відповідно до якого ОСОБА_4 призначено покарання у виді 2 (два роки) обмеженням волі, які на даний час не відбуті, в більш суворий, з розрахунку два дні обмеження за один день позбавлення волі- у виді 1/один/ рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням, призначеного вироком Франківського районного суду Львівської області від 27.01.2025року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 /сім/ років 2 /двох/ місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначеного ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 23.10.2024 у справі №465/8245/24, тобто з 23.10.2024року.

Речові докази: фліска синього кольору та кітель піксель які поміщені в паперову коробку та опечатано клейкою стрічкою, 1 ПЛС на який відкопійовано слід руки виявлений та вилучений із пляшки ємкістю 0,5 л «Азнаурі», 1 ПЛС, на який відкопійовано слід руки виявлений та вилучений із пляшки ємкістю 0,5 л «Фінляндія», 1 ПЛС, на який відкопійовано слід руки виявлений та вилучений із стакану та упаковано в спецпакет НПУ №RIC 2192199, 1,2 ПЛС, на які відкопійовано сліди рук виявлені та вилучені із полімерної пляшки у кім. №, З ПЛС, на який відкопійовано слід руки виявлений та вилучений із стакана у кімнаті №1 літньої кухні, 4,5 ПЛС, на який вілкопійовано сліди рук виявлені та вилучені із пляшки ємкістю 0,25 л «Азнаурі» у кімнаті №2, які перенесено на таблицю №1 до протоколу ОМП та упаковано в спеппакет НІ1У №RIC 2192198, пластикова пляшка, яка поміщено в паперову коробку та опечатана клейкою стрічкою знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету за проведення судових експертиз 9 948 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) гривень 75 копійок.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1