Справа № 446/1150/17
Провадження № 1-кп/451/72/25
ВИРОК

іменем України

08 липня 2025 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним ЄРДР за реєстраційним №0000957 від 24.11.2016, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, уродженець і житель АДРЕСА_1 , одружений, інвалід третьої групи з дитинства, раніше не судимий,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

24 листопада 2016 року близько 00:00 години ОСОБА_3 за попередньою змовою в групі з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та третьою, на даний час не встановленою слідством та судом особою, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на території паркувального майданчика біля будинку N?5 по вул. Шевченка в смт. Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області, незаконно заволоділи автомобілем марки «BMW» моделі «520і» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 1990 р.в., вартість якого згідно висновку експертизи N? 9/194 від 26.04.2017 становить 67243,48 (шістдесят сім тисяч двісті сорок три гривні сорок вісім копійок), який фактично належить ОСОБА_7 .

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена частина 2 статті 289 КК України.

Позиція сторін щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

У судовому засіданні прокурор, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченою, вважає за доцільне не здійснювати дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, яке сторонами не оспорюється, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.

Обвинувачений вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України визнав повністю, ствердив суду, що він не оспорює обставини кримінального провадження, правильно розуміючи їх зміст і наслідки такої позиції, яка є добровільною, та не заперечує проти встановленого прокурором порядку дослідження доказів.

Потерпілий подав на розгляд суду заяву за змістом якої просить суд розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначає, що майнова шкода йому відшкодована у повному обсязі, претензій до обвинуваченого майнового чи немайнового характеру не має. Просить цивільний позов залишити без розгляду та призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Застереження щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

Суд, зважаючи на думку учасників судового провадження, з`ясувавши, що ними не оспорюються обставини кримінального провадження та правильно розуміється зміст цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції та роз`яснивши їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені частиною 2 статті 394 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо зазначених обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , дані ним у судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, за змістом яких він дійсно 24 листопада 2016 року близько 00:00 години за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 , хто був третім не пам`ятає, переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає, в смт. Добротвір незаконно заволоділи автомобілем марки «BMW». Був дуже юним і не усвідомлював до кінця, що робить погано. Шкоду потерпілому відшкодував повністю. Щиро кається у вчиненому, розуміє, що вчинив протиправні дії. Просить суд суворо не карати.

Висновки.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним:

факт незаконного заволодіння транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття (пункт 1 частини 1 статті 66 КК України).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважає на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України (як на час вчинення так і на прийняття рішення) є тяжким злочином (частина 2 статті 289 КК України).

Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки, є особою молодого віку, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався; обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також взявши до уваги фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, форму вини, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Водночас, враховуючи особу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку (щире каяття), яка є виключно позитивною та свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння і готовність нести кримінальну відповідальність, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до вимог ст. 50 КК України, мети покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 є потерпілим у кримінальному провадженні, що розглядається, який відповідно до норм статті 61 КПК України подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином та є цивільним позивачем.

Відповідно до обсягу наданих цивільному позивачеві кримінально-процесуальним та цивільно-процесуальним законодавством прав, потерпілий вправі розпоряджатися цивільним позовом на власний розсуд, в тому числі клопотати перед судом про залишення його без розгляду.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами. Відповідно до частини 6 статті 9 КПК України у разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 7 КПК України однією із засад кримінального провадження є диспозитивність.

Таким чином, положення ЦПК України стосовно повноважень суду залишити позов без розгляду в кримінальному провадженні застосовуються в тому випадку, коли заява про залишення позову без розгляду подана позивачем, не суперечить такій засаді кримінального судочинства, як диспозитивність.

Тому суд, при вирішенні заяви про залишення позову без розгляду повинен керуватися саме зазначеною засадою КПК України.

Враховуючи наведені норми, дослідивши обставини справи, заслухавши думку учасників справи, які не заперечили проти залишення позову без розгляду, суд доходить переконання, що заява потерпілого ОСОБА_12 про залишення заявленого позову до ОСОБА_5 без розгляду, не суперечить закону та не суперечить засадам кримінального судочинства, тому цивільний позов слід залишити без розгляду.

Долю речових доказів вирішити в порядку вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами частини 2 статті 124 КПК України.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 381 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль марки «BMW» моделі «520і» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 1990 р.в. вважати повернутим ОСОБА_11 .

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку (його повний текст) негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_13