ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/370/25 Справа № 184/2469/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

29 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000439 за ч. 1 ст. 115 КК Українивідносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 червня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 червня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, який не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК Українита призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Згідно до вироку суду, 11 листопада 2023 року близько 14 години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в залі однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , де разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв у ОСОБА_7 на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

В цей же день та час, знаходячись там же і реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння під вигаданим приводом порізати рибу, попросив у ОСОБА_9 належний останньому ніж, який той дістав зі своєї сумки та передав ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_7 , тримаючи вказаний кухонний ніж у правій руці, умисно з метою заподіяння смерті ОСОБА_8 підійшов до останнього, який у стані алкогольного спав на дивані в цій же ж кімнаті та усвідомлюючи, що від ударів ножем в життєво важливі частини тіла може настати смерть людини, умисно наніс не менше 10 ударів в ділянку шиї ОСОБА_8 внаслідок чого, заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження, від яких, згідно висновку експерта № 538 від 12.12.2023 року, 11.11.2023 року настала смерть потерпілого ОСОБА_8 на місці події.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 червня 2024 року змінити, а саме призначити йому більш м`яке покарання. Вважає, що судом І інстанції не враховано, що він вину визнав в повному обсязі, проте наміру на вбивство він не мав, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, є особою похилого віку.

Представник потерпілого ОСОБА_11 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь під час апеляційного розгляду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду І інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що сам факт спричинення ним смерті потерпілому ОСОБА_8 , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, а тому, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає оскаржуваний вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі на поганий зв`язок під час розгляду в суді і інстанції в режимі відеоконференції, апеляційним судом не береться до уваги, оскільки це право обвинуваченого приймати участь особисто в залі судового засідання або дистанційно, за допомогою відео зв`язку. Після прослуховування колегією суддів технічних засобів, встановлено, що хід процесу та пояснення сторін добре чутно.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що у нього нібито, не було наміру на вбивство потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» роз`яснив, що для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками (у матеріальних складах злочину). Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити, зокрема, конкретні діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого.

Відповідно до висновку експерта № 538, смерть ОСОБА_8 наступила від колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні шиї зліва від серединної лінії з ушкодженням щитовидного хряща, 12 (дванадцяти) колото-різаних непроникаючих поранень передньої, правої і лівої бічних поверхонь шиї з ушкодженням лівої сонної артерії та інших судин шиї, лівої долі щитовидної залози, різані рани лівої вушної раковини і проміжку між 1-2-м пальцями правої кисті, садно передньої поверхні шиї в нижній третині.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 538 від 12.12.2023 року, колото-різані проникаючі і непроникаючі поранення шиї з ушкодженням гортані, щитовидної залози, лівої сонної артерії та інших судин шиї, які супроводжувалися рясною зовнішньою кровотечею та ускладнилися розвитком масивної крововтрати, стосовно живих осіб, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , що у нього нібито, не було наміру на вбивство потерпілого ОСОБА_8 , спростовуються фактичними обставинами справи, оскільки про умисел саме на заподіяння смерті потерпілого, свідчить кількість ударів (не менше 12) та локалізація тілесних ушкоджень в життєво важливі органи, від яких настала смерть потерпілого, що було підтверджено висновком СМЕ. Обвинувачений ОСОБА_7 не зробив ніяких дій, направлених на надання допомоги, а просто дочекався коли потерпілий помре.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно призначеного покарання, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про її особу, який провину визнав, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, колегія суддів, при визначені строку покарання, враховує невідворотність наслідків вчиненого злочину.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом І інстанції покарання у виді 9 років позбавлення волі, є саме таким.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він вину визнав в повному обсязі, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, є особою похилого віку, не є безумовним обов`язком суду для пом`якшення покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку або зміни міри покарання, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 червня 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: