печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 рокуслідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000335,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000335 від 29.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 362, ч. 5 ст. 361, ч. 1,3 ст. 368, ч. 1,2 ст. 369, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора.

У клопотанні вказано, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не раніше липня 2021 року, всупереч вимогам законодавства України, яким регулюється порядок ведення електронного обліку деревини та функціонування Єдиної державної системи електронного обліку деревини, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений законодавством України порядок здійснення діяльності у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи, що його діяльність є протиправною, несе велику суспільну небезпеку, з метою особистого збагачення, вирішив створити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, діяльність якої спрямована на:

- вчинення тяжких злочинів, пов`язаних з несанкціонованими змінами в Єдиній державній системі електронного обліку деревини, особами, що мають до неї доступ;

- особистого збагачення та збагачення учасників злочинної організації внаслідок несанкціонованих змін в Єдиній державній системі електронного обліку деревини (далі - ЄДС ЕОД).

Визначившись з напрямом протиправної діяльності та поклавши на себе функції організатора злочинної організації, усвідомлюючи складність процесу несанкціонованих змін в Єдиній державній системі електронного обліку деревини та маскування таких дій від адміністраторів вказаної автоматизованої системи, а також усіх інших дій, необхідних для забезпечення зазначеної діяльності, та неможливість здійснення вказаної діяльності самостійно, ОСОБА_4 , для досягнення своїх злочинних намірів розробив злочинний план, яким передбачив наступне:

1) підбір в якості співучасників злочинної організації довірених осіб, з числа працівників ДП «ЛІАЦ», які являються операторами ЄДС ЕОД - тобто мають доступ до вказаної автоматизованої системи рівня «адміністратор», які повністю визнаватимуть його владу та авторитет, як лідера злочинної організації, дотримуватимуться в суворому порядку встановлених ним правил поведінки, погодяться залучати інших осіб для заняття протиправною діяльністю у складі злочинної організації;

2) підбір в якості співучасників злочинної організації довірених осіб, з числа постійних лісокористувачів, тобто працівників державних підприємств у сфері лісового господарства, в інтересах яких будуть здійснювати несанкціоновані дії з інформацією, що обробляється в ЄДС ЕОД та які будуть здійснювати ОСОБА_4 оплату за надання таких «послуг» та які повністю визнаватимуть його владу та авторитет, як лідера злочинної організації, дотримуватимуться в суворому порядку встановлених ним правил поведінки, погодяться залучати інших осіб для заняття протиправною діяльністю у складі злочинної організації;

3) визначення чіткої схеми злочинної діяльності та її організаційно-структурної будови з диференціацією задач і функцій кожного з цих учасників злочинної організації, необхідних для досягнення спільної злочинної мети самої організації, а також розподілення ролі та функції між майбутніми співучасниками вчинення злочинів;

4) організація залучення максимальної кількості «замовників» злочинних послуг з несанкціонованих змін інформації в ЄДС ЕОД, з метою збільшення розміру доходів від такої діяльності;

5) забезпечення взаємозв`язку між діями окремих членів злочинної організації та координації їх діяльності шляхом визначення конкретних завдань кожного учасника злочинної організації;

6) отримання доступу до ЄДС ЕОД зі сторони адміністраторів вказаної автоматизованої сторони та зі сторони постійних лісокористувачів, шляхом збору та подальшого використання логінів та паролів доступу до ЄДС ЕОД, а також отримання можливості віддаленого контролю персональних комп`ютерів учасників злочинної організації та інших осіб, шляхом встановлення спеціального програмного забезпечення;

7) отримання доступу до систем бухгалтерської звітності лісових господарств, шляхом укладання цивільно-правових угод між підконтрольною фізичною-особою підприємцем та лісовими господарствами, з метою маскування своєї протиправної діяльності та уникнення розбіжностей між відомостями ЄДС ЕОД та бухгалтерськими звітами, що може призвести до розкриття злочинної організації;

8) створення каналів та методів особистого збагачення внаслідок вчинення несанкціонованих дій з інформацією в ЄДС ЕОД, шляхом відкриття банківських рахунків та своє ім`я та ім`я членів сім`ї, організації передачі грошових коштів поштовими зв`язками та порядку отримання готівкових коштів, з подальшою легалізацію вказаних грошових коштів;

9) організації суворої системи звітності та контролю, в якій учасники нижчої ланки злочинної організації звітують про виконання покладених на них функцій перед вищестоящими в ієрархічній структурі злочинної організації;

10) забезпечення стабільності та безпеки функціонування злочинної організації шляхом протидії внутрішнім та зовнішнім дезорганізуючим факторам:

- сувора конспірація злочинної діяльності, підбір учасників злочинної організації серед довірених осіб;

- залучення до діяльності злочинної організації осіб, які не обізнані про протиправний характер діяльності такої організації, шляхом повідомлення їм недостовірної інформації щодо наявності законних зміни інформації в ЄДС ЕОД;

- використання під час приватного спілкування між учасниками злочинної організації мобільних додатків для миттєвого обміну повідомленнями «Signal», «Telegram», «WhatsApp», «Messenger» тощо, а також використання при обговоренні питань злочинної діяльності, спрямованої на видобуток та збут бурштину умовностей та скорочень, кодових назв;

- впровадження спільних неформальних правил поведінки всередині злочинної організації, обов`язкових для виконання всіма її членами;

Враховуючи складність реалізації злочинного плану, з метою забезпечення безперервності вказаного процесу та, відповідно, отримання грошових коштів ОСОБА_4 , будучи організатором та керівником злочинної організації, спільно з іншими учасниками злочинної організації визначили алгоритм здійснення злочинної діяльності, який полягав у наступному:

- отримання ОСОБА_4 «замовлення» на зміну інформації в автоматизованій системі ЄДС ЕОД від працівників державних підприємств лісових господарств;

- за необхідності, організувати створення в ЄДС ЕОД заявки на внесення необхідної зміни від імені постійного лісокористувача (шляхом надання порад, вказівок, інструкцій або віддаленого підключення до робочого комп`ютера лісокористувача та створення заявки ОСОБА_4 самостійно);

- забезпечити розподіл розгляду заявки на внесення змін до ЄДС ЕОД на оператора ДП «ЛІАЦ», що входив до складу злочинної організації;

- внесення змін до інформації, що обробляється в ЄДС ЕОД у відповідності до тексту раніше надісланої заявки лісокористувача або ж без створення таких заявок взагалі, в порушення вимог встановлених пунктами 46, 47 Інструкції з ведення електронного обліку деревини;

- отримання ОСОБА_4 грошових коштів за внесення змін до інформації, що обробляється в ЄДС ЕОД шляхом перерахування коштів на визначені ОСОБА_4 банківські рахунки, поштовими відправленнями чи готівковими коштами;

- подальшого розподілу отриманих грошових коштів між учасниками злочинної організації, та їх легалізація.

Відповідно до злочинного задуму ОСОБА_4 , створена ним злочинна організація складалася з декількох структурних частин (підрозділів), які під загальним керівництвом ОСОБА_4 відповідали за певний напрямок злочинної діяльності, спрямований на досягнення мети діяльності злочинної організації - зміни інформації в автоматизованій системі ЄДС ЕОД та отримання грошових коштів від такої діяльності.

Вибудувана ОСОБА_4 та іншими учасниками злочинної організації структура злочинної організації включала в себе наступні структурні частини (підрозділи):

1) Виконавці - працівники ДП «ЛІАЦ», що мали доступ до ЄДС ЕОД рівня «адміністратор системи» з можливістю зміни інформації у вказаній автоматизованій системі. До вказаної структурної частини входили безпосередньо сам ОСОБА_4 , а також ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи з числа працівників ДП «ЛІАЦ».

2) Замовники - до якого входили працівники державних підприємств лісових господарств, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші особи з числа працівників ДП «Ліси України».

Розроблена таким чином структура злочинної організації і схема її злочинної діяльності характеризується участю взаємопов`язаних між собою функціонально-відокремлених ланок, що володіють стійкими зв`язками і згуртованістю, а також тривалим періодом здійснення злочинної діяльності, чітким розподілом ролей.

Ієрархія злочинної організації, передбачала підпорядкування всіх учасників злочинної організації її керівнику - ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_4 , будучи керівником злочинної організації, визначав обсяг дій, які необхідно здійснити безпосередньо кожному іншому учаснику злочинної організації.

Завдяки розробленому плану діяльності, вибудуваній організаційній структурі, ієрархії та іншим заходам, вжитими ОСОБА_4 та іншими учасниками, створене ним стійке ієрархічне об`єднання набуло ознак злочинної організації та почало діяти у невстановлений досудовим розслідування час, однак не раніше липня 2021 року.

В подальшому, ОСОБА_4 особисто або надаючи вказівки підконтрольним особам з числа працівників ДП «ЛІАЦ» в період з липня 2021 року по теперішній час, здійснює несанкціоновану зміну та знищення інформації, що оброблюється в Єдині державній системі електронного обліку деревини, а саме:

- Повторне використання бірок при транспортуванні необлікованої деревини;

- Зміна кількості залишків деревини та проміжних складах;

- Зміна відомостей про об`єми лісопродукції відведеної в рубки та фактично заготовленої;

- Зміни відомостей про вивезення лісопродукції з ділянок при проведенні рубок;

- Дублювання фактів проведення робіт з вивезення лісопродукції з метою розкрадання бюджетних коштів при здійсненні оплати за проведення вказаних робіт.

Усі вищезазначені факти вказують на систематичне порушення службовими особами ДП «Ліси України» та ДП «ЛІАЦ» порядку обліку та реалізації лісопродукції, при проведенні рубок, внаслідок чого умисно створюються залишки необлікованої деревини, яка в подальшому реалізується за готівкові кошти, без відображення такої діяльності, а отримані злочинним шляхом кошти розподіляються між учасниками злочинної групи.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що з метою приховування своєї протиправної діяльності від органів фінансового контролю ОСОБА_4 зареєстрував матір своєї дружини ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в якості фізичної-особи підприємця та в подальшому від імені ФОП ОСОБА_20 заключив з службовими особами ДП «Ліси України» ряд договорів на надання різного типу послуг, а саме: навчання працівників, системне адміністрування та бухгалтерський облік. При цьому будь-яких робіт ФОП ОСОБА_20 фактично не виконує, а вказані договори фактично надають доступ ОСОБА_4 до системи бухгалтерського обліку лісових господарств, що дає йому можливість усувати розбіжності між відомостями ЕДС ЕОД та бухгалтерським обліком.

Також встановлено, що для отримання грошових коштів за надання своїх неправомірних послуг ОСОБА_4 залучив свою дружину ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та свою тещу ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які отримують на свої банківські розрахункові рахунки грошові кошти від службових осіб ДП «Ліси України», акумулюють їх та допомагають ОСОБА_4 в їх подальшій легалізації.

У період часу з 07 год. 42 хв. до 08 год. 40 хв. 30.07.2025 на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_22 від 11.07.2025 по справі № 757/32740/25-к, у кримінальному провадженні 0000335 від 29.02.2024, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_16 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення та майна, яке було здобуте у результаті його вчинення.

Під час проведення обшуку, крім іншого, виявлено та вилучено речі, які частково не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Так, у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 вилучено:

- особистий мобільний телефон ОСОБА_16 Apple 14 pro max IMEI1НОМЕР_1, IMEIНОМЕР_2.

З урахуванням того, що у сторони обвинувачення наявні підстави вважити, що інформація, яка міститься у вказаному мобільному телефоні має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, особистий мобільний телефон ОСОБА_16 Apple 14 pro max IMEI1НОМЕР_1, IMEIНОМЕР_2 вилучено, з метою відшукання файлів (у тому числі видалених), які можливо містять сліди вчинення вказаного злочину, шляхом проведення необхідних комп`ютерних експертиз.

У ході проведення вказаного вище обшуку, з урахуванням наявної інформації, яка міститься у матеріалах кримінального провадження, отримано відомості про те, що зазначений вище мобільний телефон містить відомості, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки будуть використані в подальшому для доказу фактів та обставин, що встановлюються.

Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що особистий мобільний телефон ОСОБА_16 Apple 14 pro max IMEI1НОМЕР_1, IMEIНОМЕР_2 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У судове засідання прокурор не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином.

До суду прокурор ОСОБА_23 подав заяву про розгляд клопотання за його відстуності, вимоги визначені у ньому підтримує, просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про можливість продовження розгляду клопотання за відсутності осіб, що не з`явились, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_24 від 31.07.2025 майно на арешті якого наполягає прокурор, визнано речовими доказами.

Як вбачається із матеріалів клопотання, вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуте кримінально-протиправним шляхом.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000335 - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку в житлі за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_16 , з 07 год. 42 хв. до 08 год. 40 хв. 30.07.2025 на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2025 по справі № 757/32740/25-к, у кримінальному провадженні № 0000335 від 29.02.2024, а саме:

- особистий мобільний телефон ОСОБА_16 Apple 14 pro max IMEI1НОМЕР_1, IMEIНОМЕР_2.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1