Справа № 214/2474/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000271 від 01.03.2025 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що існують ризики, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, на думку прокурора, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки офіційно не працює, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування. Окрім того, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення, в тому числі, аналогічних кримінальних правопорушень. До того ж, у разі доведення вини ОСОБА_4 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує міра покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому, побоюючись покарання, обвинувачений може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Також, прокурор вважає, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим, що останній раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. При цьому, прокурор просить прийняти до уваги, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 : у кримінальному провадженні №0001641 від 14.12.2024 за ч.4 ст.185 КК України; у кримінальному провадженні №0000181 від 05.02.2025 за ч.4 ст.185 КК України. Прокурор вважає, що запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливе, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор, в судовому засіданні, підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили замінити обраний щодо нього запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_4 : переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, існує ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки офіційно не працює, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування. Окрім того, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення, в тому числі, аналогічних кримінальних правопорушень. До того ж, суд приймає до уваги, що у разі доведення вини ОСОБА_4 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує міра покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому, побоюючись покарання, обвинувачений може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності.

Також, суд вважає, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим, що останній раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. При цьому, суд приймає до уваги, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 : у кримінальному провадженні №0001641 від 14.12.2024 за ч.4 ст.185 КК України; у кримінальному провадженні №0000181 від 05.02.2025 за ч.4 ст.185 КК України.

Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про стійку антисоціальну направленість поведінки обвинуваченого, небажання ставати на шлях виправлення та безсумнівно доводять ризик можливого вчинення інших кримінальних правопорушень в майбутньому. У зв`язку з цим подальше перебування ОСОБА_4 на волі сприятиме продовженню злочинної діяльності останнього.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

При цьому, суд зазначає, що ані обвинуваченим, ані його захисником, не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або про їх зменшення, у зв`язку з чим відсутні підстави для заміні обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт, як на цьому наполягають останні.

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Отже, за таких обставин, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 314, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07.07.2025.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 13.05.2025.

Суддя ОСОБА_1