Справа № 190/1413/25
Провадження №1-кп/190/146/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Осикувате П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянка України, освіта базова загальна середня, не заміжня, не працює, мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 05.01.2015 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 24.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05.01.2015 року та остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 22.05.2019 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 29.04.2023 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 29.05.2023 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 19.05.2025 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 25.06.2025 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 року більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

04 березня 2025 року в першій половині дня ОСОБА_4 знаходилась біля території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у неї виник раптовий умисел, направлений на проникнення у домоволодіння, право власності на яке належить ОСОБА_6 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 288240828 від 03.12.2021 року.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 , цього ж дня, в першій половині дня, перебуваючи в тому самому місці, в порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла (чи іншого володіння особи), ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу фактичного володільця ОСОБА_6 , впевнившись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, незаконно, відчинивши руками запираючий пристрій на хвіртці, проникла на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , територія якого огороджена парканом.

Надалі, перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , незаконно, застосовуючи фізичну силу рук відчинила не зачинені на запираючий пристрій вхідні двері будинку ОСОБА_6 , проникла в середину житлового будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, де порушила побутову обстановку та покинула житловий будинок через вхідні металеві двері.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.

27 червня 2025 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Також, при укладенні угоди між сторонами, останні погодилися на призначення покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим призначеним вироком П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року остаточно призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину повністю визнала, а також зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягала на затвердженні останньої.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисною та прокурором, на умовах, визначених у ній.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості та просив затвердити угоду про визнання винуватості, також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачену та її захисника, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди відбулося добровільно, умови, які б ускладнювали виконання угоди обвинуваченим, не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є також добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винною, віднесено до категорії кримінального проступку, унаслідок вчиненого обвинуваченою злочину шкода завдана потерпілому, який надав письмову згоду прокурору на укладення угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 27 червня 2025 року між прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред"явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання ОДИН рік обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим призначеним вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання П`ЯТЬ років ОДИН місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою, взявши під варту із залу суду.

Строк відбування покарання рахувати з 21 квітня 2025 року.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П"ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1