Справа № 645/5059/24
Провадження № 1-кс/645/830/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001206 від 26.08.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідча СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , в якому просила надати тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться у операторів мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », юридична адреса: АДРЕСА_1 , та ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », юридична адреса: АДРЕСА_2 , а саме до інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0001206, розпочате 26.08.2024 за заявою ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння об`єктом нерухомості, а саме квартирою АДРЕСА_3 .

У ході досудового розслідування встановлено, що станом на 31.12.2012 квартира за адресою: АДРЕСА_4 на підставі спільної сумісної власності належала: - ОСОБА_6 , 1/1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.1994 ІНФОРМАЦІЯ_3 , р. № 8-94-47658); - ОСОБА_7 , 1/1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.1994 ІНФОРМАЦІЯ_3 , р. № НОМЕР_1 ); - ОСОБА_8 , 1/1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.1994 ІНФОРМАЦІЯ_3 , р. № НОМЕР_1 ); - ОСОБА_9 , 1/1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.1994 ІНФОРМАЦІЯ_3 , р. № 8-94-47658).

Будучи допитаною в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її сестра ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її мати ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_5 цього ж місяця звернулась до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 з метою консультації з приводу спадкування. Нотаріус відповіла, що не вистачало деяких документів для оформлення право спадщини, через що потерпіла почала збирати необхідні документи, але не встигла, так як розпочались бойові дій на території України.

У січні 2022 року ОСОБА_5 виїхала за межі території України до сина, після чого на території України в лютому 2022 року розпочались бойові дії та вона залишилась у сина з міркувань безпеки. В липні 2024 року її подруга ОСОБА_11 , у якої були ключи від її квартири приїхала до потерпілої за вищезазначеною адресою з метою покласти речі, та виявила, що в квартирі змінений замок, та мешкає інший власник. Зв`язавшись через декілька днів з власником по телефону, який їй дав сусід, останній, який назвався ОСОБА_12 , показав договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, але сфотографувати його не дав. ОСОБА_13 подзвонила ОСОБА_5 та запитала чи не давала вона комусь дозвіл на проживання в своїй квартирі, остання відповіла, що ні. Після чого 13.08.2024 ОСОБА_5 особисто приїхала до м. Харкова та переконалась у вказаній ситуації. Крім цього, усі оригінали документів на вищезазначену квартиру та копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 знаходились усередині квартири, ніхто зі сторонніх осіб, окрім близької подруги, доступу до квартири не мав.

Згідно з договором дарування від 16.04.2002, нібито укладеним в м. Підгородне Дніпропетровської області, який засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 подарували квартиру за адресою: АДРЕСА_4 - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який мешкає: АДРЕСА_5 . При цьому, державна реєстрація права власності здійснюється державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_12 за заявою ОСОБА_16 , поданою лише 16.05.2024, тобто за сплином 22 років з моменту укладання договору дарування, ще й усупереч вимог ст. ст. 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Більше того, анкетні дані «дарувальників» за вищевказаним не відповідають дійсності, оскільки згідно паспортних даних ОСОБА_15 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не ІНФОРМАЦІЯ_9 як зазначено в договорі, а її син, якому на момент нібито укладення договору дарування було лише 8 років, в договорі значиться як народжений ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто народжений раніше матері. Мати ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_13 (в договорі зазначено 02.09.1929 р.н.). У подальшому, 26.06.2024, тобто через місяць після проведення державної реєстрації права, ОСОБА_16 продає вказану квартиру ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_18 , реєстровий номер 3033.

Після цього, через півтора місяці, а саме 14.08.2024, ОСОБА_17 продає вказану квартиру ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 . Відповідний договір купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_20 , реєстровий номер 1066. Також, допитана ОСОБА_5 повідомила, що жодного договору дарування зазначеної квартири у 2002 році не укладалось ні нею, ні її родичами.

Таким чином, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вищевказана квартира вибула з власності ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_9 незаконним шляхом, внаслідок складення неправдивого договору дарування та надання його для проведення державної реєстрації, а відповідна реєстрація права власності державним реєстратором проведена всупереч вимог ст. ст. 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Постановою слідчого від 27.08.2024 квартира за адресою: АДРЕСА_4 , яка складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 76,5 м2, житловою площею 46,3 м2 визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню, оскільки вона є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

06.09.2024 року, згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова на вищевказану квартиру був накладений арешт.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент реєстрації об`єкту нерухомого майна № 120 (далі Закон,), п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 в редакції, чинній на момент реєстрації об`єкту нерухомого майна № 120 (далі Порядок), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 1), перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Відповідно до п. 40 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, в редакції, чинній на момент реєстрації об`єкту нерухомого майна № 120, відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав.

Зі змісту ч. 1 ст. 18 Закону вбачається, що після отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви про державну реєстрацію прав в базі даних заяв (п. 1) прийняттю рішення про державну реєстрацію прав (п. 5) передує перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів, автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для, зокрема, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень (п. 4).

Однак, попри те, що державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_21 отримана відповідь з КП « ІНФОРМАЦІЯ_16 » Харківської міської ради, згідно з якою квартира за адресою: АДРЕСА_4 станом на 31.12.2012 на підставі права сумісної спільної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , нею, всупереч вимог ст. ст. 10, 24, 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 23.05.2024 проведено державну реєстрацію прав з відкриттям розділу вперше на об`єкт нерухомого майна № 120, внаслідок чого від імені держави було посвідчено та підтверджено факт переходу права власності на вищевказану квартиру, що в свою чергу потягло порушення прав та законних інтересів потерпілої ОСОБА_5 .

Також, під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до ІНФОРМАЦІЯ_17 направлявся запит щодо того, чи передавалась державним реєстратором прав на нерухоме майно ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_21 для подальшого зберігання реєстраційна справа на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , у відповідь на який ІНФОРМАЦІЯ_17 зазначив, що відповідна реєстраційна справа не надходила.

Також, слідча вказала, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів були встановлені номери стільникового зв`язку, які можуть належати особам, які причетні до вчинення злочину, а саме: НОМЕР_2 (належить ОСОБА_16 , на якого був оформлений фіктивний договір дарування квартири); (належить ОСОБА_22 , який є сином ОСОБА_16 та з яким він постійно контактує,) НОМЕР_3 (належить ОСОБА_23 , яка є дружиною ОСОБА_22 та може достовірно знати про укладення фіктивного договору), (належить державному реєстратору ОСОБА_21 , яка зареєструвала вищезазначений об`єкт нерухомого майна достовірно знаючи про неналежність правочину), НОМЕР_4 (належить ОСОБА_17 , яка згідно договору купівлі-продажу від 26.06.2024 придбала вказану квартиру у ОСОБА_16 , та в цей же день видала нотаріальну довіреність на ОСОБА_23 щодо права користування та розпоряджання вказаною квартирою, в тому числі й можливості її продажу та відчуження).

У зв`язку з вищевикладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність отримати інформацію, яка знаходиться у операторів мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », юридична адреса АДРЕСА_1 ; ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », юридична адреса: АДРЕСА_2 , про телефонні з`єднання мобільних номерів телефонів: НОМЕР_2 ; НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_4 - за період з 01.06.2022 року до дати винесення ухвали за цим клопотанням.

Посилаючись на те, що іншими способами одержати дану інформацію неможливо, слідча просила надати тимчасовий доступ до вказаної інформації.

ПредставникиПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до судового засідання не з`явилися, про день та час розгляду клопотання повідомлені своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду не відомі.

Слідча та прокурор в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, клопотання підтримали в повному обсязі. Підстав для визнання явки слідчого та прокурора обов`язковою слідчий суддя не вбачає.

Згідно ч. 4 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, слідчий суддя, згідно з ч. 4 ст. 132 КПК, для оцінки потреб досудового розслідування зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК, саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до п.п. 5, 6, 7 ч. 2 ст. 160 КПК у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів повинні бути зазначені значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи, зокрема, 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до п. 7 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Положеннями ч. 6 ст. 163 КПК України визначено, що слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні комунікації», постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг зобов`язані дотримуватися таких умов загальної авторизації: надавати доступ до своїх електронних комунікаційних мереж уповноваженим законом органам державної влади (їх посадовим особам) для правомірного зняття інформації в електронних комунікаційних мережах у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 121 Закону України «Про електронні комунікації» доступ до інформації про споживача, факти надання електронних комунікаційних послуг, у тому числі до даних, що обробляються з метою передачі такої інформації в електронних комунікаційних мережах, здійснюється виключно на підставі рішення прокурора, суду, слідчого судді у випадках та порядку, передбачених законом. Зняття інформації з електронних комунікаційних мереж постачальників електронних комунікаційних послуг забезпечується єдиною системою технічних засобів, що використовується всіма уповноваженими законом органами, на умовах автономного доступу до інформації у порядку, визначеному законодавством.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0001206, розпочате 26.08.2024 року за заявою ОСОБА_5 , в якій остання прохає вжити заходів до невідомих, які 13.07.2024 року шахрайським шляхом, шляхом незаконного продажу, заволоділи її квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .

В ході досудового розслідування встановлено, що станом на 31.12.2012 квартира за адресою: АДРЕСА_4 на підставі спільної сумісної власності належала: - ОСОБА_6 ; - ОСОБА_7 ; - ОСОБА_8 ; - ОСОБА_9 .

За договором дарування від 16.04.2002, нібито укладеним та посвідченим в м. Підгородне Дніпропетровської області приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 подарували квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який мешкає: АДРЕСА_8 (на цей час АДРЕСА_5 .

Анкетні дані «дарувальників» за вищевказаним договором не відповідають дійсності, оскільки згідно паспортних даних ОСОБА_15 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не ІНФОРМАЦІЯ_9 як зазначено в договорі, а її син, якому на момент нібито укладення договору дарування було лише 8 років, в договорі значиться як народжений ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто народжений раніше матері. Мати ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_13 , у той час як в договорі зазначено 02.09.1929 р.н.

Згідно з інформацією Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, згідно Акту приймання-передавання документів від 03.06.2003 приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_14 за 2002 рік будь-які договори відчуження нерухомого майна не передавалися, а згідно Алфавітної книги до загального реєстру приватного нотаріуса Дніпропетровського РНО ОСОБА_14 за 1999-2003 роки в графі «Прізвище, ім`я, по-батькові особи, для якої вчинено нотаріальну дію» за 2002 рік особи на прізвище « ОСОБА_24 », « ОСОБА_12 », « ОСОБА_16 » відсутні.

Згідно витягу з актового засобу про шлюб від 21.07.1992, було укладено шлюб між ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , після набуття шлюбу наречена набула прізвище ОСОБА_12 . Таким чином на момент укладення договору дарування, а саме 16.04.2002 року ОСОБА_24 вже була ОСОБА_12 , що протирічить прізвищу зазначеному в договорі.

У подальшому, 26.06.2024, тобто через місяць після проведення державної реєстрації права, ОСОБА_16 продає вказану квартиру ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_18 , реєстровий номер 3033.

Після цього, через півтора місяці, а саме 14.08.2024, ОСОБА_17 продає вказану квартиру ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 . Відповідний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_20 , реєстровий номер 1066.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 повідомила, що жодного договору дарування зазначеної квартири у 2002 році не укладалось ні нею, ні її родичами.

Обґрунтовуючи доводи клопотання слідчим надані наступні копії документів: витяг з ЄРДР №0001206 від 26.08.2024 року; заява ОСОБА_5 від 26.08.2024 р. з копією паспорта; довідка про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна від 20.05.25024 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №391088114 від 15.08.2024 року; договір дарування від 16.04.2002 року; технічний паспорт від 12.04.2024 року; запит державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_21 від 16.05.2024 року; договір купівлі-продажу квартири від 26.04.2024 року; договір купівлі-продажу від 14.08.2024 року; заява про державну реєстрацію прав державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_21 від 16.05.2024 року; заява про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса ОСОБА_18 від 26.06.2024 року; заява про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса ОСОБА_20 від 14.08.2024 року; довідка про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна від 20.05.2024 року; єдиний реєстр спеціальних бланків нотаріальних документів від 16.05.2024 року; відомості про розшукові обліки МВС від 16.05.2024 року; рішення про державну реєстрацію прав №73288029 від 23.05.2024 року; рішення про державну реєстрацію прав №73830832 від 26.06.2024 року; рішення про державну реєстрацію прав №74579699 від 14.08.2024 року; постанова про визнання предмету речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0001206 від 26.08.2024 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України; протокол огляду електронного ресурсу від 27.08.2024 року; свідоцтво про право власності на житло від 16.12.1994 року, р. № 8-94-47658; технічний паспорт на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_6 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , видане 26.05.2021 року; свідоцтво про смерть ОСОБА_7 , видане 29.04.2003 року; протоколи допиту свідків ОСОБА_26 від 29.08.2024 року з копією паспорта; заява про державну реєстрацію прав (обтяження речового права); витяг з Державного реєстру речових прав від 06.09.2024 року № 393824259; доручення слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_27 у порядку ст. 40 КПК України; рапорт старшого оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_20 майора поліції ОСОБА_28 ; інформація про особу ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_29 ; фото-схема; актовий запис про шлюб №530 від 31.07.1992 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №429584263 від 02.06.2025 року; запит до ІНФОРМАЦІЯ_21 від 24.11.2024 року; відповідь на запит з ІНФОРМАЦІЯ_21 від 10.12.2024 року; ухвала суду від 29.08.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_30 ; ухвала суду від 19.02.2024 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №431445132 від 16.06.2025 року; актовий запис про шлюб №30 від 11.01.2003 року; актовий запис про шлюб №672 від 28.08.2012 року; актовий запис про шлюб №564 від 11.05.1982 року.

Інших доказів в обґрунтування клопотання суду не надано.

При цьому слідча просить надати тимчасовий доступ до речей та документів посилаючись на рапорт старшого оперуповноваженого 7-го управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НП України майора поліції ОСОБА_31 від 03.04.2025 року, зі змісту якого вбачається, що в ході виконання доручення слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_27 по кримінальному провадженню №0001206 від 26.08.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , користується мобільним номером НОМЕР_7 ; ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , користується мобільним номером НОМЕР_8 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , користується мобільним номером НОМЕР_9 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , користується мобільним номером НОМЕР_10 ; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , користується мобільним номером НОМЕР_11 ; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , користується мобільним номером НОМЕР_12 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , користується мобільним номером НОМЕР_13 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У ч. 1 ст. 94 КПК України вказано, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, під доказами в кримінальному процесі необхідно розуміти належні, допустимі і достовірні відомості про обставини, що мають значення й для правильного вирішення кримінального провадження, котрі відповідають встановленій законом процесуальній формі. Наведена конструкція поняття доказів та їх джерел має значення для визначення суті показань потерпілого. В ст. 95 КПК вказано, що показання ? це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту відповідних осіб щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, які мають значення для цього кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що одного рапорту для надання тимчасового доступу до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, недостатньо для задоволення клопотання слідчого, оскільки даний документ, відповідно до положень КПК України не може мати самостійного доказового значення у справі.

Необхідно зауважити, що Верховний суд у постанові від 05 лютого 2019 року по справі № 754/12820/15-к зазначив, що з метою оцінки доказів суд, який встановлює факти, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини, які можуть вплинути на його висновок про допустимість доказів, у тому числі і обґрунтованість ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування (п. 41 постанови).

Таким чином, якщо ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів буде ґрунтуватись на недопустимих доказах, то це в подальшому, під час розгляду справи судом по суті, призведене до визнання недопустимими доказів, отриманих на підставі такої ухвали.

Слідчий суддя вважає, що доданих до клопотання документів для надання тимчасового доступу до інформації недостатньо для задоволення клопотання слідчого, оскільки дані документи, відповідно до положень КПК України не можуть мати самостійного доказового значення у справі.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого ґрунтується тільки на припущеннях, та, у супереч положенням ст.ст. 2, 7 ч. 3 ст. 132; п.5 ч. 2 ст. 160; п. 2 ч. 5, ч. 6 ст. 163 КПК України, суду не наведено достатніх доводів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, які не мають відношення до кримінального провадження № 0001206 від 26.08.2024 року.

Слід зазначити, що діючими нормами кримінального процесуального законодавства не заборонено слідчому/прокурору, після усунення недоліків клопотання, у задоволенні якого судом було відмовлено, повторно звернутися до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 159, 163, 164, 165, 166, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001206 від 26.08.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 26.06.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1