ВИРОК

Іменем України

06.08.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2025 року за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

за участі обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102 - IX (із подальшими змінами), в Україні введено воєнний стан, 04.04.2024, приблизно о 11 год. 40 хв., перебуваючи по вул. Володимира Великого, біля будинку №35, у місті Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка попередньо здійснила дзвінок на стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та повідомила завідомо неправдиву інформацію, що необхідні грошові кошти, оскільки дочка потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, таким чином ввів ОСОБА_6 в оману, після чого ОСОБА_5 зайшов у під?їзд будинку АДРЕСА_2 та в подальшому в квартиру АДРЕСА_3 , де перебувала потерпіла, та шляхом обману, усвідомлюючи, що потерпіла вважає, що її дочка потребує грошових коштів для надання медичної допомоги, заволодів грошовими коштами на суму 3050 Євро, що за курсом НБУ станом на 04.04.2024

становить 128893,00 гривень, та 1600 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.04.2024 становить 63840,00 гривень, належні потерпілій ОСОБА_6 , а всього грошовими коштами на суму 192733,00 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Показав суду, що 04.04.2024 року після телефонного дзвінка потерпілій іншою особою, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 на суму 3050 Євро та 1600 доларів США під приводом необхідності вказаних грошових коштів для лікування доньки потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілій.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який відповідно до довідки №01-01-10/831 від 30.04.2024 року на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, є раніше неодноразово судимим, в тому числі за злочини проти власності, ніде не працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 грн.

Окрім цього, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2025 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначено остаточне покарання, на підставі ч.1 ст.70, ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 грн.

У зв`язку з наведеним, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ст. 70 КК України з врахуванням вказаного вироку у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відтак, на підставі ч.3 ст.72 КК України, вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 року в частині призначеного покарання у вигляді штрафу слід виконувати самостійно.

Згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про залік досудового тримання під вартою. За змістом ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Отже, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 04.04.2024 моменту фактичного затримання до 29.04.2024 - моменту звільнення у зв`язку з внесенням застави, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу слід залишити без змін.

Окрім цього, «Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 № 15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, відтак внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Також, у справі наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України, оскільки під час досудового розслідування на майно, визнане речовими доказами, накладався арешт.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2025 року, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 04.04.2024 до 29.04.2024 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.

Заставу, внесену платником ОСОБА_7 за ОСОБА_5 в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп. згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 06.04.2024 - повернути заставодавцю ОСОБА_7 відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 року в частині призначення покарання у вигляді штрафу в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) грн. - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази грошові кошти в сумі 2600 євро номіналом по 500 євро у кількості 4 штуки кожна з серією та номером: Х5, X1, N2, X6; номіналом 200 євро у кількості 1 штука з серією та номером: X1; номіналом 100 євро у кількості 4 штуки кожна із серією та номером: S9, X6, N4, S3 - повернути ОСОБА_6 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 06.04.2025.

Речові докази квитанція із «Нової пошти» «Переказ коштів Миттєвий» на суму 29435 грн., квитанція із «Нової пошти» «Переказ коштів Миттєвий» на суму 29435 грн., квитанція із «Нової пошти» «Переказ коштів Миттєвий» на суму 19285 грн.; DVD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження, розташованих на фасадах будинків №35-35а по вул.В.Великого у м.Львові залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази кепка чорного кольору без надписів та бірок; кофта різнобарвного кольору із смужками білого та зеленого кольорів фірми «L.O.G.G.» повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 06.04.2025.

Речові докази мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору у чохлі; мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» синього кольору у чохлі прозорого кольору конфіскувати у дохід держави.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1