УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у ході чергового підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акта та клопотання про закриття провадження, що подані прокурором у кримінальному провадженні № 0000557 від 04.07.2024, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старший солдат",-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

Учасники судового провадження:

Сторона обвинувачення прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Згідно з оголошеним в судовому засіданні прокурором - публічним обвинувачем обвинувальним актом та клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000557 від 04.07.2024, військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно до наказу командира частини НОМЕР_1 від 18.10.2023 № 297 зарахований до списків особового складу, призначений на посаду старшого стрільця 2 аеромобільного відділення, 3 аеромобільного взводу, 4 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення, прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

У відповідності зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Втім, військовослужбовець військової служби по мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 , всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного начальника, 20.03.2024 не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби до військової частини НОМЕР_1 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , та не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд до 17.04.2025 за виключенням періодів перебування на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, а саме в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради (Житомирська область, Житомирський район, с. Зарічани, вул. Бердичівське шосе, 3) з 22.04.2024 по 25.04.2024, з 26.04.2024 по 02.05.2024, 27.07.2024 по 02.08.2024 та Комунальному некомерційному підприємстві «Лікарня №1» Житомирської міської ради (м. Житомир, вул. В.Бердичівська, 70) з 14.01.2025 по 17.01.2025.

17.04.2025 старший солдат ОСОБА_3 для подальшого проходження військової служби добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , заявив про себе тим самим припинив вчинення триваючого кримінального правопорушення.

У період з 20.03.2024 по 17.04.2025 за виключенням зазначених вище періодів перебування на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, старший солдат ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби, приховував.

Під час незаконного перебування за межами місця служби старший солдат ОСОБА_3 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Дані дії обвинуваченого органами досудового розслідування та прокурором процесуальним керівником у кримінальному провадженні, кваліфіковані як нез?явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України

11 червня 2025 року командиром військової частини НОМЕР_2 надано письмову згоду на продовження ОСОБА_3 військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000557 від 04.07.2024, поступили до Франківського районного суду м. Львова 01 травня 2025 року від прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 .

Відповідно до ухвали від 05.05. 2025, підготовче судове засідання призначено на 08 травня 2025 року.

В судове засідання учасники процесу не прибіли, причини неявки суду не повідомили.

12 червня 2025 року, через канцелярію суду прокурор подав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України.

13 червня 2025 року обвинуваченим подано клопотання про його участь в судовому засіданні через застосування відео конференції. Судове засідання перенесено на 01.07.2025 року.

В черговому судовому засіданні прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні заявлене ним клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000557 від 04.07.2024, підтримав та просив задоволити клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , котрий брав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, свою вину в інкримінованому злочині визнав, зазначивши, що заперечень проти закриття провадження не має, оскільки бажає продовжити військову службу. На даний час він зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

В судовому засіданні обґрунтовуючи клопотання, прокурор - публічний обвинувач покликається на те, що час розгляду справи судом, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану», яким внесено зміни до положень ст. 401 КК України, зокрема частиною 5 вказаної статті визначені умови звільнення від кримінальної відповідальності.

До клопотання прокурором долучено копію Письмової згоди, зі змісту якої випливає, що така видана командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_5 11.06. 2025 року за № 45/17/8738. Згідно цієї довідки командир військової частини надає згоду на проходження військової служби в Збройних Силах

України старшим солдатом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовій частині НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, підтвердив своє волевиявлення та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, надавши згоду на закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.

Суд, заслухавши обвинуваченого та прокурора, вивчивши матеріали справи та подане прокурором клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно з ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі, а звільнену особу зобов`язує не пізніше 72 годин прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Частиною 5 ст. 401 КК України, визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до прокурора з відповідним клопотанням та виявив бажання продовжити проходження військової служби, яку на час розгляду клопотання фактично проходить у складі військової частини НОМЕР_2 .

Командування вказаної військової частини дає згоду та клопоче про надання можливості продовження проходження обвинуваченим військової служби у складі військової частини.

Так, згідно письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 від 11.06. 2025, командування військової частини надає згоду на проходження військової служби в ЗСУ старшого солдата ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Судом роз`яснено обвинуваченому підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Щодо документального підтвердження про наявність чи відсутність попередніх судимостей у обвинуваченого, на яке покликається прокурор публічний обвинувач у кримінальному провадженні, а саме - довідку ОСК МВС України № від 08.04.2025, зважаючи, що така частково виготовлена іноземною мовою російською, суд констатує факт, що в ході судового розгляду кримінального провадження № 0000557 від 04.07.2024, МВС України надаючи вказану довідку частково сформовану іноземною мовою, порушило вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України, а відтак визнає дану довідку недопустимим і неналежним документом, що характеризує особу.

Суд також констатує факт, що під час скерування матеріалів до суду, та розгляду обвинувального акту судом у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування прокурором - публічним обвинувачем у кримінальному провадженні, котрим використовувалася вказана вище довідка, теж порушено вимоги ст. 10 Конституції України, статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України.

Відтак суд констатує факт порушення зазначеними вище державними органами вимог ч. 7 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої, - статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя , які визначені цим Законом.

Суд в котре наголошує, що згідно цього ж Закону, статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації та є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

Крім цього, зазначення прізвища обвинуваченого у довідці російською мовою не може бути ідентифікованим з його прізвищем зазначеним в обвинувальному акті через різний правопис.

Суд наголошує, що закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ч. 5 ст. 401 КК України, за своїм змістом, не є підставами, які реабілітують особу, що роз`яснено обвинуваченому, і останній погодився на закриття кримінального провадження з цих підстав, а отже і відсутні підстави для роз`яснення обвинуваченому положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 44, ч. 5 ст. 401 КК України ст.182, п.1 ч. 2 ст. 284, ч.4 ст. 286, статтями 288, 314, 369 - 372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Обвинуваченого у кримінальному провадженні № № 0000557 від 04.07.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України старшого солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України з підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 вказаної норми закону, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Зобов`язати ОСОБА_3 невідкладно, але не пізніше 72 годин, прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 після набрання зазначеною ухвалою суду законної сили невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо його не поновлено.

Про виконання ухвали в частині поновлення ОСОБА_3 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 повідомити суд у встановлені законом порядку та строки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через суд, який постановив ухвалу.

У випадку відсутності апеляційних скарг, ухвала набирає законної сили з 08 липня 2025 року.

Копію ухвали скерувати командиру військової частини НОМЕР_2 , вручити ОСОБА_3 для її виконання та прокурору для контролю виконання.

Копію ухвали учасники процесу можуть отримати у секретаря судового засідання.

Суддя ОСОБА_6