В И Р О К

іменем України

22 травня 2025 року м. Снігурівка

справа № 485/310/25

провадження №1-кп/485/79/25

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Снігурівка Миколаївської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000566, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Романо-Булгакове Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, який навчається на 1 курсі Снігурівського професійного ліцею, виховується в повній родині: батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю учасників судового провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

його захисника ОСОБА_8 та законних представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

педагога ОСОБА_9 ,

психолога ОСОБА_10 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,

представник уповноваженого органу з питань пробації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду;

потерпілий ОСОБА_12 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

26 грудня 2024 року приблизно о 22:00 ОСОБА_3 , перебував біля домоволодіння АДРЕСА_1 , де за попередньою домовленістю зустрівся з неповнолітнім ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким почав розмовляти на особисті теми.

Під час розмови між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 виникла сварка в ході якої у останнього на ґрунті особистих неприязних стосунків виник умисел на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.

Невідкладно реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно кулаком правої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_12 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи в ділянці підборіддя та кута нижньої щелепи ліворуч, які за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Частина статті КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Кримінальний кодекс України

«Стаття 122. Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження

1. Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, -

карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема надав показання про те, що навчається на першому курсі в ліцеї, отримує стипендію. З ОСОБА_13 є односельцями. Мали добрі відносини. З 2022 року почались між ними конфлікти, ОСОБА_14 почав його ображати. В кінці грудня 2024 року ввечері, точну дату та час не пам`ятає коли він перебував у ОСОБА_15 . З ними ще були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . З телефону відправляли голосові повідомленні на адресу Калини, а ОСОБА_18 . Вони всі пішли до будинку Калини. В ході розмови між ним та ОСОБА_19 виникла сварка. Вийшла мати ОСОБА_19 , вони відійшли. Потім знов повернулися, вийшов ОСОБА_19 . Він перший вдарив ОСОБА_19 . Вдарив один раз в обличчя.

Крім визнання вини ОСОБА_3 вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується такими доказами.

Показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_7 , яка під час судового засідання надала показання про те, що її син ОСОБА_12 проживає разом з батьком, але приїжджає і до неї. ЇЇ син та ОСОБА_20 дружили. 26.12.2024 син був у неї. Пізно ввечері ОСОБА_14 вийшов на подвір`я та вона вийшла за ним. На вулиці були хлопці. Побачивши її, хлопці втекли. Потім ОСОБА_14 знов вийшов, бо не хотів щоб його вважали слабким. Коли син повернувся у нього біля роту була кров, він збліднів. Викликали поліцію, але написали відмову. Зранку сину стало гірше, вони поїхали до лікарні. Йому зробили знімок щелепи, поставили шини. ОСОБА_14 лежав у лікарні 7 днів. 27.12.2024 вдруге написали заяву в поліцію.

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_21 , який під час судового засідання надав показання про те, що ОСОБА_22 постійно чіплявся до ОСОБА_3 . В той день були у нього вдома. З ними ще були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_20 . Переписувалися з ОСОБА_13 . З дитинства всі дружили разом. Після 20:00 всі разом пішли до ОСОБА_23 . Калина вийшов, потім вийшла його мати і вони відійшли. Потім повернулися, ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_25 . Після чого вони пішли.

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_26 , який під час судового засідання надав показання про те, що вони всі дружать між собою. Останнім часом конфлікт був між ОСОБА_27 та ОСОБА_19 . В той день пішли всі разом до ОСОБА_28 вийшов до них, коли вийшла його мати, вони відійшли, але потім повернулися. ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_25 .

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_29 , який під час судового засідання надав показання про те, що взимку 2024 року ввечері вони з братом були вдома. Брату почали виписувати смс хлопці. Всі дружили між собою. Хлопці прийшли до будинку, він вийшов з братом. Потім вийшла їх мати та хлопці пішли. Він з братом повернулися до будинку. Потім знов хлопці почали виписувати смс. Вони з братом вийшли до них. ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_30 , останній впав від удару. Хлопці втекли. Він підняв брата та відвів його до будинку. У брата щелепа опухла, йшла кров. ОСОБА_14 не хоті писати заяву в поліцію. Зранку, через погіршення стану брат поїхав до лікарні.

Підставою для внесення відомостей 28.12.2024 до ЄРДР за №0000566 /а.п.94/ та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стала заява ОСОБА_7 від 27.12.2024 відповідно до якої, остання просить притягнути до кримінальної відповідальності мешканця с.Романо- ОСОБА_31 , який 26.12.2024 близько 22:30 перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 спричинив її сину ОСОБА_12 ,06.03.2007 тілесні ушкодження у вигляді перелому зі зміщенням нижньої щелепи з лівого боку /а.п.95/.

Даними протоколу огляду місця події від 28.12.2024 та відповідними фото таблицями та схемою до нього, відповідно до яких 28.12.2024 з 13:00 до 13:30 було оглянуто ділянку місцевості, що розташована перед домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення огляду встановлено, що поряд з домоволодінням відсутні вуличні ліхтарі, або камери відеоспостереження /а.п.102-106/.

Випискою із медичної картки стаціонарного (амбулаторного) хворого №17930/935, відповідно до якої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 27.12.2024 по 02.01.2025 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» МОР з діагнозом - двобічний перелом нижньої щелепи у ділянці підборіддя праворуч та кута ліворуч /а.п.112-113/.

Довідкою лікаря невролога від 31.12.2024, відповідно до якої встановлено діагноз забій м`яких тканин обличчя /а.п.114/.

Даними запису лікаря приймального відділення від 27.12.2024, відповідно до якого перелом зліва без зміщення /а.п.115/.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30.01.2025, відповідного до якого відповідно до якого 30.01.2025 з 10:35 до 10:55 було проведено слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_12 . Так, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_12 за участю статиста відтворив та показав на якій відстані знаходився він та ОСОБА_32 від нього та механізм нанесення тілесного ушкодження у ділянку нижньої щелепи зліва /а.п.116-121/.

Висновком експерта №7, відповідно до якого у ОСОБА_12 , 2007 року народження, виявлені тілесні ушкодження: двобічний перелом нижньої щелепи в ділянці підборіддя та кута нижньої щелепи ліворуч. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (кулак і т.п.) та за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Конкретно вказати час їх утворення не представляється можливим, але не виключено, що час їх утворення може відповідати часу, вказаному в постанові. Виходячи з кількості та характеристик тілесних ушкоджень можна сказати, що потерпілому було нанесено як мінімум один удар і в момент цього удару потерпілий міг як стояти так і лежати чи сидіти, обличчям до нападника. Виходячи з розташування та характеристик тілесних ушкоджень утворення їх в результаті падіння з положення стоячи на площину є маловірогідним /а.п.130-131/.

Вказані докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів. Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності до ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього (ст.103 КК України).

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний нетяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

З медичної довідки вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває /а.п.171/. За місцем проживання ОСОБА_3 характеризуються позитивно /а.п.172/. Неповнолітній ОСОБА_3 вховується у повній багатодітній сім`ї.

З акту обстеження матеріально-побутових умов життя, складеного 12.02.2025 вбачається, що у будинку в якій проживає родина ОСОБА_27 створені умови для навчання та подальшого проживання неповнолітніх дітей /а.с.177/.

ОСОБА_3 раніше не судимий /а.п.173/.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 пояснила, що є матір`ю обвинуваченого. Зазначила, що її син є неконфліктний. Навчається на першому курсі в Снігурівському професійному ліцеї, форма навчання змішана. Має середні успіхи з навчання. Виховується в багатодітній родині. Вони з татом провели бесіду з сином після події. Син розуміє, що винний, шкодує про те, що сталося. Вважає, що у подальшому зможе забезпечити належну поведінку сина.

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудові доповіді з інформацією про соціально-психологічні характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 .

Згідно з даними досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб його життя, відсутність правопорушень до цього випадку, має позитивні характеристики за місцем поживання та навчання, низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі на певний строк можливе за рахунок здійснення інтенсивного нагляду з боку уповноваженого органу з питань пробації. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) в таких категоріях як: «Особисті якості та поведінка», у випадках прийняття судом про звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням, вважають доцільним крім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України, зокрема: не виїжджати на межі України без погодження з органом пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою /а.п.84-87/.

Отже, при призначенні покарання, у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини та мотиви його вчинення, наслідки його вчинення для потерпілої особи, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вказані дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, умови його життя та виховання, позитивну характеристику, висновок органу пробації про низький рівень ймовірності вчинення обвинуваченим повторного правопорушення та можливість його виправлення на запобігання вказаному ризику без ізоляції від суспільства, приходить висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім буде покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, з урахуванням особи винного, який є неповнолітнім, навчається, характеризується позитивно, усвідомив наслідки скоєного злочину та щиро покаявся, суд вважає за можливе застосувати ст.69 КК України та призначити йому інше більш м`яке покарання, не передбачене санкцією інкримінованості статті, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Наведені обставини у їх сукупності, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та свідчать про те, що його перевиховання є можливим без ізоляції від суспільства.

При цьому судом враховані висновки Верховного Суду щодо дискреційних повноважень суду щодо визначення виду та міри покарання (постанови Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №337/3654/16-к, від 28.05.2020 у справі №753/13972/17 та від 06.08.2020 у справі №759/13520/18).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

Щодо запобіжного заходу

Суд встановив, що ОСОБА_3 у данному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Щодо долі речових доказів

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 9 ст. 100 КПК.

У даному провадженні арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 369 - 371, 373 - 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речовий доказ медичну картку стаціонарного хворого №17930/935 на ім`я хворого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повернута до КНП «МОКЛ» МОР залишити в розпорядженні підприємства.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Миколаївським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1