1 УХВАЛАСправа № 335/6427/24 1-кс/335/2064/2025
про скасування арешту майна
В ході обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон «Huawei Med-lx9n», Іmei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .
05.07.2024 на вказане майно накладено арешт.
Підставою накладення арешту на майно слугувало те, що вилучений слідчим мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Представник заявниці вважає, що вилучене майно не є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України. Зазначає, що доказами в даному випадку можуть слугувати дані, які містяться на мобільному телефоні. У разі наявності на вилучених пристроях інформації, яка має значення для кримінального провадження, слідчий має можливість здійснити її копіювання та виготовити дублікат документа, який буде мати те саме значення, як і оригінал документа.
Оскільки з моменту арешту майна минуло 11 місяців, цього часу об`єктивно достатньо для проведення огляду пристроїв, їх експертного дослідження та копіювання даних. До того ж, доступ до мобільного телефону не був обмежений паролем.
Крім того, за вказаний час ОСОБА_4 не набула статусу підозрюваної/обвинуваченої в рамках даного кримінального провадження, що свідчить про відсутність обґрунтованих підозр у вчиненні нею кримінального правопорушення (п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України), а відтак і арешту її майна.
Представник заявниці ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності, та відсутності заявниці, клопотання підтримує.
Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області підполковник поліції ОСОБА_5 , повідомлений про дату і час розгляду клопотання, направив до суду заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, просив вирішити клопотання у відповідності до вимог закону.
За таких обставин та з урахуванням передбачених частиною другою статті 174 КПК України процесуальних строків слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання за відсутності зазначених вище осіб.
Фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею не здійснювалася в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання, з огляду на таке.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В абзаці другому частини першої статті 174 КПК України унормовано, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Частиною другою ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.
Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому, як слідує з дослідженої ухвали слідчого судді від 05.07.2024, арешт накладено у зв`язку з тим, що вилучений слідчим під час обшуку мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою збереження підлягав арешту.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право особи, в інтересах якої подано клопотання, на вільне використання майна власником, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Також статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, серед яких є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , яка є володільцем вилученого під час обшуку майна, а саме: мобільного телефону «Huawei Med-lx9n», Іmei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , До того ж, доступ до мобільного телефону не був обмежений паролем.
Крім того, за вказаний час ОСОБА_4 не набула статусу підозрюваної/обвинуваченої в рамках даного кримінального провадження, що свідчить про відсутність обґрунтованих підозр у вчиненні нею кримінального правопорушення (п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України), а відтак і арешту її майна, отже не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, не встановлено причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні органу досудового розслідування про арешт майна обставин.
З огляду на вищевикладені обставини та положення ч. 1 ст. 174 КПК України, слідчий суддя вважає, що на даний час необхідність в арешті майна, яке належить ОСОБА_4 , відпала, що є підставою для задоволення клопотання, а майно, яким користується ОСОБА_4 , підлягає звільненню з під-арешту.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.
Керуючись ст.ст. 26, 174, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 (справа № 335/6427/24 1-кс/335/3059/2024), яке належить ОСОБА_4 , а саме:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1