Справа № 509/7564/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000617 від 13.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, проходив військову службу на посаді головного сержанта-командира відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти у військовій частині НОМЕР_1 , наразі проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , у військовому званні "старший сержант", не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи головним сержантом-командиром відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший сержант», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, у листопаді 2024 року більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановлений у ході досудового розслідування спосіб, незаконно придбав ручну осколкову гранату М 67 з маркуванням на корпусі «GRENADE, HAND FRAG, DELAY, М67 СОМР DAZ 2IJ022-017» та два патрони калібру 12,7 мм, які переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та почав зберігати, без передбаченого законом дозволу.

27.11.2024 року в період часу з 8 годині 29 хвилин по 10 годин 22 хвилин, в ході санкціонованого обшуку, за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено два патрони калібру 12,7 мм промислового виробництва до нарізної вогнепальної зброї до ктупнокаліберних кулеметів НСВ, НСВТ, ДК, ДШК, ДШКМ, протитанкових рушниць Шолохова та ручну осколкову гранату М67 промислового виготовлення, які є боєприпасами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину. У вчиненому щиро розкаявся.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходив військову службу на посаді головного сержанта-командира відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти у військовій частині НОМЕР_1 , наразі проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , у військовому званні "старший сержант", не одружений, утриманців не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості,

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочину, особу винного, його сімейний стан, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Арешт на майно, накладений слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2024 року, слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів становлять у загальному розмірі 4775 грн. 40 коп., які відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування не застосувався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання законної сили судовим рішенням, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта в загальному розмірі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок.

Арешт на майно, накладений слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.12.2024 року, - скасувати.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- осколки гранати іноземного виробництва М67 та первинне пакування, яке упаковано до спеціального полімерного пакету № 5665584, один патрон калібру 7,62, який було перепаковано до спеціального полімерного пакету №3847195, та знаходяться у камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, знищити;

- два патрони калібр 12х17, які було перепаковано до спеціального полімерного пакету №3847195, та знаходяться у камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області , - застосувати спеціальну конфіскацію на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України та конфіскувати у власність держави (для потреб Збройних Сил України).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1