Провадження № 1-кп/734/7/25 Справа № 734/3579/18
В И Р О К

іменем України

08 серпня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000204 від 27.02.2018 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне. українця, громадянина України, з завгальною. Середньою освітою, розлученого, військовослужбовця. Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.12.2015 Рівненським міським судом Рівненської області за ч.1 ст.190 КК України до 20 годин громадських робіт;

-24.05.2017 Жовківським районним судом Львівської області за ч.4 ст.407, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.11.2017 за сукупністю вироків Рівненського міського суду Рівненської області від 17.12.2015 та Жовківським районним судом Львівської області від 24.05.2017, призначено остаточно ОСОБА_5 покарання у відповідності до ч.4 ст.71 КК України у виді 3 років 14 днів позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

старший солдат ОСОБА_5 , будучи на час вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст,ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника та без поважних причин,в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 22.12.2017 о 06 год 30 хв самовільно залишив місце служби на території військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , і лише 09.02.2018 о 17 год 00 хв самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Будучи незаконно відсутнім на службі, ОСОБА_5 обов`язків військової служби не несе, до органів державної влади не звертається, про свою належність до Збройних Сил України не повідомляє, час проводить на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, вказані у обвинувальному акті, та показав, що 22.12.2017, будучи військовослужбовцем, самовільно покинув військову частину, вважаючи, що його контракт закінчився. Після цього 05.03.2022 знову проходив військову службу, але вже в іншій частині. При цьому про залишення місця несення служби командування не повідомив. Висловив щире каяття у скоєному.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про стійку злочинну спрямованість особистості обвинуваченого. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, що передбачене санкцією ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України - якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд враховує, що ОСОБА_5 був засуджений 24.05.2017 Жовківським районним судом Львівської області за ч.4 ст.407, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.11.2017 за сукупністю вироків Рівненського міського суду Рівненської області від 17.12.2015 та Жовківським районним судом Львівської області від 24.05.2017, призначено остаточно ОСОБА_5 покарання у відповідності до ч.4 ст.71 КК України у виді 3 років 14 днів позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Відтак, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 14 днів за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 07.12.2015та вироком Жовківського районного суду Львівської області від 24.05.2017, та за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Цивільний позов відсутній.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368 та 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 14 днів за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 07.12.2015та вироком Жовківського районного суду Львівської області від 24.05.2017, та за сукупністю вироків, шляхом часткового складання і призначити ОСОБА_5 остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з часу його затримання, тобто з 05.08.2025.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2025 з розрахунку день за день.

Запобіжний захід, обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя