490/2443/25 03.06.2025
н/п 1-кп/490/1291/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2443/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000752 від 30 січня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Шитхала Урванського району Кабардино-Балкарської республіки Російської Федерації, є громадянином України, неодружений, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця-санітара 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні солдат, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000752 від 30 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 01.01.2025 року о 10 год. 00 хв., діючи умисно, в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді стрільця-санітара 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст.9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.24 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1, 3 ч.2 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби в місці розташування особового складу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 09.01.2025 року.

В подальшому, 09.01.2025 року солдата ОСОБА_3 знайдено ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставлено до резервного батальйону військової частини НОМЕР_3 , де останнього поставлено на тимчасовий облік прибулих військовослужбовців до військової частини НОМЕР_3 , які самовільно залишили місце служби.

Однак, 25.01.2025 року о 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби в пункті постійної дислокації 2 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 10.02.2025 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України у зв`язку із бажанням останнього продовжувати військову службу та наявністю письмової згоди командира військової частини НОМЕР_4 на продовження проходження військової служби на вакантній посаді у вказаній військовій частині.

Обвинувачений ОСОБА_3 подане клопотання захисника підтримав та просив задовольнити. Проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої ч.5 ст.401 КК України, не заперечував. Також, зазначив, що підстави звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки такого звільнення йому зрозумілі.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України заперечувала та зазначила, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України по двом епізодам, а звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачено, якщо особа вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи, клопотання захисника та надані документи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч.2 ст.286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно змісту ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом встановлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ №69/2022 "Про загальну мобілізацію", яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000752 від 30 січня 2025 року, ОСОБА_3 на виконання Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24 лютого 2022 року та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 16.08.2024 року призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_3 та відправлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 .

Після прибуття до військової частини НОМЕР_5 , солдат ОСОБА_3 був призначений на посаду та зарахований до списків особового складу вказаної військової частини.

Надалі, солдат ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , де наказом командира військової частини НОМЕР_6 №275 від 25.09.2024 року ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) №189-РС від 25.09.2024 року ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-санітара 3 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_7 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_6 .

В подальшому, вказаний військовослужбовець продовжив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , де наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №26-РС від 11.11.2024 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-санітара 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

01.01.2025 року о 10 год. 00 хв., солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби в місці розташування особового складу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

В подальшому, 09.01.2025 року солдата ОСОБА_3 знайдено ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставлено до резервного батальйону військової частини НОМЕР_3 , де останнього поставлено на тимчасовий облік прибулих військовослужбовців до військової частини НОМЕР_3 , які самовільно залишили місце служби.

Надалі наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_3 №9 від 09.01.2025 року солдата ОСОБА_3 на підставі розпорядження Головнокомандувача ЗСУ, зараховано на речове та котлове забезпечення військової частини НОМЕР_3 .

Однак, 25.01.2025 року о 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби в пункті постійної дислокації 2 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 10.02.2025 року.

10.02.2025 року солдат ОСОБА_3 доставлений співробітниками МЗВ ВСП до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР у м.Миколаєві.

З копії письмової згоди командира військової частини НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_6 від 26 травня 2025 року №37408, наданої захисником в судовому засіданні, вбачається, що командування військової частини НОМЕР_4 у відповідності до ч.5 ст.401 КК України надає письмову згоду на проходження солдатом ОСОБА_3 військової служби на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_4 .

Погоджуюсь із закриттям кримінального провадження на підставі ч.5 ст.401 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що він розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Судом також прийнято до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виявив бажання повернутися на військову службу, наявна письмова згода командира військової частини НОМЕР_4 на продовження проходження ОСОБА_3 військової служби на вакантній посаді у вказаній частині, що підтверджується письмовою згодою військової частини НОМЕР_4 від 26 травня 2025 року №37408.

Щодо посилання прокурора про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України не вперше, слід зазначити наступне.

Враховуючи положення ч.4 ст.286 КПК України, суд у судовому засіданні розглянув вищезазначене клопотання захисника невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами.

Разом із цим, зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000752 від 30.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 двічі самовільно залишив місце служби, між епізодами самовільного залишення місця служби пройшов певний проміжок часу.

Відповідно до ст.32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

У кримінальному праві, якщо злочин вчиняється як серія окремих епізодів, кожен з них може підлягати окремій кваліфікації. Це означає, що кожен епізод оцінюється за кримінальним законодавством окремо, а не як частина одного великого злочину.

В той же час, продовжуваний злочин це вид злочину, який характеризується вчиненням декількох тотожних злочинних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Ці діяння вчинюються у різний час, але є частиною одного злочинного процесу.

У разі, якщо злочин вчиняється як продовжуваний, тобто складається з кількох епізодів, які є частиною одного злочину, кожен епізод не підлягає окремій кваліфікації, а оцінюється як єдиний злочин.

З урахуванням викладеного та враховуючи принцип презумпції невинуватості, а також системне тлумачення положень ст.32 КК України, яка вказує на те, що сам факт вчинення злочину не вперше утворює повторність, разом з цим орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення не інкримінував ОСОБА_3 вчинення злочину як повторність, також такої ознаки не було зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п.6 ч.2 ст.291 КПК України.

Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягувався.

Згідно з вимогами ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання захисника та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, для продовження проходження військової служби.

Крім того, за положеннями ч.2 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 лютого 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 10 квітня 2025 року включно із визначенням розміру застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень та із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 07 червня 2025 року включно, та з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 лютого 2025 року.

Згідно ч.1 ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з припиненням дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внаслідок закриття кримінального провадження, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст.401 КК України, ст.ст.284286, 288, 314, 369372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000752 від 30 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України закрити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України для продовження проходження військової служби.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді тримання під вартою скасувати, негайно звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_4 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_4 після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_4 повідомити Центральний районний суд м.Миколаєва та Миколаївську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону про поновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1