Провадження №: 1-кс/336/689/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна (підозрюваного у кримінальному провадженні) ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 , що подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2025 до суду надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2025 року, в рамках розслідування КП № 0000122, задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 та накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», 2002 року випуску, в кузові синього кольору, днз НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 02.11.2021 року. Підставою для накладення арешту була необхідність збереження речових доказів.

Накладенням арешту на майно порушені права ОСОБА_4 , передбачені Конституцією України, щодо права розпорядження належним йому майном.

Ст. 174 КПК України передбачено право власника чи володільця майна, який не був присутній під час вирішення питання про арешт майна, звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно вимог ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Адвокат зазначає, що з урахуванням того, що речовий доказ транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», в кузові синього кольору, днз НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 на праві власності, не містить на собі слідів злочину, можуть використовуватися власником за призначенням, то підстави для збереження такого заходу забезпечення, як арешт належного ОСОБА_4 майна на теперішній час відсутні.

Адвокат висловлює незгоду із висновками інженерно-екологічних експертиз, проведених у кримінальному провадженні, зокрема із висновком Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 19.03.2025 №СЕ-19/108-25/5506- ФХЕД, який, на його думку, проведений експертом, що перебуває у службовій залежності від сторони обвинувачення, оскільки експертиза проведена в установі системи МВС.

Також ініціатор клопотання зазначає, що орган досудового розслідування не врахував наявність договору підряду №1/03/25 від 01.03.2025 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_6 зобов`язується виконати роботи з благоустрою, а саме розчищення території Державного навчально-виробничого закладу «Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала Авіації О.І. Покришкіна» від порослі лісу, за адресою Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, Широківська ТГ, вул. Центральна,1.

Таким чином, адвокат вважає, що слідчим не доведено розмір матеріальної шкоди, нібито спричиненої ОСОБА_4 , цивільний позов не відповідає вимогам закону, так як він поданий з порушенням норм процесуального права та не містить достатніх обґрунтувань та необхідність продовження арешту на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», який належить ОСОБА_4 .

Також адвокат зауважує, що вказаний транспортний засіб не підлягає спеціальній конфіскації.

В судовому засіданні адвокат підтримав клопотання. ОСОБА_4 клопотання також підтримав, додав, що він використовував автомобіль Volkswagen Passat для здійснення підприємницької діяльності. Також сторона захисту зауважила, що ву цьому ж кримінальному провадженні слідчим суддею арешт на інший автомобіль, що належить ОСОБА_4 , не накладався.

Слідчий заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи такий захід необхідним для забезпечення кримінального провадження. Надав суду певні процесуальні документи з матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, в обсязі, що наданий учасниками, слідчий суддя доходить таких висновків.

За положеннями ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2025 у справі № 336/871/25 (провадження № 1-кс/336/307/2025) задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що вилучено 26.03.2025 у період часу з 07 год. 43 хв. до 08 год. 32 хв. за місцем мешкання ОСОБА_6 , зокрема на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», в кузові синього кольору, днз НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 із ключем до нього.

Підстав вважати, що арешт на вказане у клопотанні майно накладено слідчим суддею необґрунтовано, немає, адже ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.05.2025 (провадження № 11-сс/807/316/25) підтверджено обґрунтованість накладення арешту.

Отже відсутня одна із підстав, передбачених ч. 2 ст. 174 КПК України, для скасування арешту.

Перевіряючи існування потреби в подальшому застосуванні арешту на транспортний засіб, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до зміненої підозри від 14.08.2025 вказаний транспортний засіб натепер не відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні та щодо нього не може бути застосована спеціальна конфіскація.

Втім, 13.06.2025 цивільним позивачем Широківською сільською радою Запорізької області заявлений цивільний позов у кримінальному провадженні на суму 4 258 568,70 грн.

Як передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Сторона захисту, заперечуючи обґрунтованість підозри та розмір заподіяної шкоди, посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено розмір матеріальної шкоди, оскільки захист не згодний із результатами проведених у кримінальному провадженні інженерно-екологічних експертиз, а також неврахування органом досудового розслідування договору підряду №1/03/25 від 01.03.2025 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_6 зобов`язується виконати роботи з благоустрою, а саме розчищення території Державного навчально-виробничого закладу «Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала Авіації О.І. Покришкіна» від порослі лісу.

Слідчий суддя зауважує, що вказані обставини не свідчать про явну необґрунтованість підозри, та можуть бути предметом перевірки під судового розгляду кримінального провадження, зокрема й обґрунтованість розміру заподіяної шкоди, цивільного позову.

Розмір шкоди, зазначений у позові, безсумнівно неодноразово перевищує вартість арештованого транспортного засобу.

Перевіряючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного (власника майна), слідчий суддя виходить з такого.

ОСОБА_4 посилається на те, що арештований транспортний засіб Volkswagen Passat використовувався ним у підприємницької діяльності (для перевезення товарів), проте доказів ведення такої діяльності не надав.

Також слідчий суддя враховує, що в межах цього ж кримінального провадження ухвалою від 07.04.2025 у справі (провадження № 1-кс/336/306/2025) відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «AUDI» д.н. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , з реєстраційним свідоцтвом та ключами до нього, що перебуває у володінні ОСОБА_4 . А отже, особа не позбавлена можливості використання транспортного засобу при веденні ймовірної господарської діяльності чи його звичайного повсякденного використання.

Щодо способу арешту, слідчий суддя зазначає, використання транспортного засобу Volkswagen Passat зменшить його вартість внаслідок зносу, що ускладнить відшкодування завданої матеріальної шкоди, у разі доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, а тому передача транспортного засобу власнику без права розпорядження також не сприятиме завданням кримінального провадження.

Застосування такого виду забезпечення кримінального провадження на теперішній стадії кримінального провадження є пропорційним, тобто дотримано справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та правами приватної особи.

За наведеного, керуючись статтями 131, 174, 309, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , що подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1