cправа № 570/3657/25
провадження № 1-кс/570/397/2025
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю представника скаржника адвоката ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

у с т а н о в и в:

покликаючись на невнесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_4 від 18 липня 2025 року, представник скаржника адвокат ОСОБА_5 у поданій 25 липня 2025 року через систему "Електронний суд" скарзі просить визнати бездіяльність уповноважених осіб відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області щодо невнесення за повідомленням ОСОБА_4 від 18.07.2025 відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов?язати уповноважених осіб Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою (повідомлення) ОСОБА_4 від 18.07.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, надати ОСОБА_4 витяг з ЄРДР про внесення згаданих вище відомостей.

18 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області задоволена заява прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відвід слідчого судді ОСОБА_7 . Справа за скаргою представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР передана до канцелярії суду для вирішення питання щодо подальшого її автоматизованого розподілу, визначеному відповідно до вимог чинного законодавства.

21 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області відмовлено у задоволенні заяви, поданої адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 від розгляду справи №570/3657/25.

Всі учасники розгляду належним чином повідомлені про розгляд даної скарги.

Скаржник, представники поліції та окружної прокуратури до суду не з`явилися.

Згідно зі змістом ст.306 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду скарги, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Зважаючи на дані обставини, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, беручи до уваги встановлені строки розгляду скарги, приходжу до висновку про можливість розглянути скаргу на підставі наданих доказів за відсутності вказаних учасників.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав повністю і по аналогічних мотивах, просить її задоволити.

Суд встановив такі обставини.

18 липня 2025 року ОСОБА_4 подав до Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.197-1, 358, 366 КК України. За результатами розгляду даної заяви відомості за вказаною заявою про вчинення кримінальних правопорушень не внесені, не повідомлено про початок досудового розслідування, витяг з ЄРДР не наданий.

Суд застосував такі норми права.

Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Ст.129 Конституції України визначає однією з основних засад судочинства законність.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Таким чином, діяльність слідчого у конкретному кримінальному провадженні повинна бути спрямована на збирання (формування), перевірку й оцінку доказів, а також висуненню ними на підставі необхідної та достатньої сукупності доказів певних правових тез із відповідним обґрунтуванням у процесуальних рішеннях по кримінальному провадженню. Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Ч.6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним порядком.

Слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом /п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України/.

Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Копію відповіді скаржник отримав за десять днів до подачі скарги до суду, тому строк на оскарження не порушений. На стадії досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, вичерпний перелік яких викладений у ч.1 ст.303 КПК України. Оскарження до слідчого судді бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄДРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення передбачено в п.1 цього переліку.

Відповідно до положень ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язана прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Аналогічні твердження містяться і у п.1 ч.2 Листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1640/0/4 від 09.11.2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування».

Параграф 1 глави 26 КПК України передбачає оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Відповідно до ч.1 ст.38 КПК України органами досудового розслідування є слідчі підрозділи органів внутрішніх справ. Згідно з п.1.2. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом МВС України № 1050 від 19.11.2012 р., джерелом інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до органу внутрішніх справ, уповноваженого розпочати досудове розслідування, є повідомлення будь-яких осіб та самостійно виявлені слідчим або іншою службовою особою органів внутрішніх справ з будь-якого джерела обставини кримінальних правопорушень. П.3.3. вказаної Інструкції встановлено, що заяву або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення для розгляду отримує саме слідчий. Як вбачається з зазначеного закону вимоги, викладені в ст.214 КПК України стосуються особисто тієї посадової особи - слідчого чи прокурора, в провадженні якого знаходиться відповідна заява про скоєння правопорушення.

Суд дійшов таких висновків.

Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини були порушені або вони порушуються; чи були створені або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Необхідність існування судового порядку оскарження цього виду бездіяльності ґрунтується на закріпленні у ст. 214 КПК обов`язку слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Окрім КПК, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, прийнятим на виконання вимог КПК.

Найбільш складним і неоднозначним питанням є правова оцінка заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення.

У зв`язку із цим слід зважати на те, що КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Разом з тим слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. Саме тому посилатися на цьому етапі на положення ст.2 КК, яка визначає підставу кримінальної відповідальності, недоцільно.

Таким чином, з огляду на чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановленням обмеженого процесуального строку для його виконання, за наявності лише загальних вимог до заяв чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у разі встановлення факту звернення із заявою та констатації факту невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в межах регламентованого ст.214 КПК 24-годинного строку постановляється ухвала про задоволення скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора.

Відомості, викладені у повідомленні заявника про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень,підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових рослідувань з подальшим проведенням перевірки відомостей, викладених у заяві. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже після відкриття кримінального провадження, відомості про яке у встановленому законом порядку внесено до Єдиного реєстру досудових рослідувань. В подальшому, якщо посадова особа під час проведення досудового розслідування дійде висновку, що у викладених у заяві обставинах та доказах, зібраних в ході проведення розслідування, не вбачається ознак складу злочину, вона приймає рішення про винесення постанови про закриття кримінального провадження у відповідності до ст.284 КПК України.

Звертаю увагу скаржника, що відповідно до ч.1 ст.2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Ст.214 КПК не передбачає обов`язку слідчого вносити відомості до ЄРДР саме в тій редакції, як вказує у своїй заяві про злочин заявник, оскільки п.5 ч.5 ст.214 КПК надає право слідчому при внесенні відомостей до ЄРДР самостійно визначати попередню кваліфікацію злочину.

Згідно з п.1.9 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012, реєстраторами Реєстру є: прокурори, у т.ч. керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі: органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів державного бюро розслідувань (з моменту створення). За змістом ч.1, п.5 ч.5 ст.214 КПК, п. 1.9, пп.5 п.2.1 Розділу І Положення правом визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, вказаного у повідомленні про кримінальне правопорушення наділений реєстратор Реєстру, а не особисто заявник. Остаточна правова кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні викладається у обвинувальному акті.

Враховуючи вищенаведене, судовий контроль, який здійснюється слідчими суддями при розгляді скарг на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, фактично передбачає необхідність забезпечення належного реагування на випадки ініціювання особою питань, пов`язаних з реалізацією завдань кримінального провадження як щодо захисту від кримінальних правопорушень, так і стосовно того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога скаржника про надання заявнику витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку ст.214 КПК України, оскільки дії слідчого після внесення відомостей до ЄДРСР регламентовані КПК України.

Ст.309 КПК України визначає виключний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Такі ухвали окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Разом з тим, згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка передбачає право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

задоволити скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових рослідувань.

Зобов`язати відповідальних осіб Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 18 липня 2025 року про вчинення кримінальних правопорушень.

Ухвала оскарженю не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1