Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/545/25
провадження № 1-кп/624/69/25
ВИРОК

іменем України

селище Кегичівка 25 серпня 2025 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Кегичівка кримінальне провадження №0000515 відносно якого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Артемівка Кегичівського району Харківської області, українець, громадянин України, військовозобов`язаний, освіта середня, студент ПТУ 50 м. Карлівка, не одружений, утриманців не має, не працює, інвалідом не являється, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2025 року близько 18 години 30 хвилин під час перебування на території покинутого подвір`я, розташованого по АДРЕСА_2 , у неповнолітнього ОСОБА_4 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті виник умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел він попросив малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 привести до підвалу вказаного домоволодіння малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пообіцявши йому за це грошову винагороду, а у разі невиконання вказаного прохання пригрозив побиттям.

Після того, як ОСОБА_8 прийшла до підвалу, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_4 спустив до колін її штани та спідню білизну.

18 травня 2025 року близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи в вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_8 , а саме її розбещення, з метою задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, порушуючи нормальний розвиток потерпілої, діючи умисно, та усвідомлюючи, що ОСОБА_8 є малолітньою, з мотивів вчинення дій сексуального характеру, які здатні викликати моральне розбещення останньої, діючи відкрито, скориставшись відсутністю батьків та інших сторонніх осіб, які могли б завадити здійснити розбещення, та з метою збудження у вказаної дівчини статевого інстинкту, використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої, яка в силу свого розвитку не розуміла сутність та характер вчинюваних щодо неї розпусних дій сексуального характеру та не могла чинити опір через свій малолітній вік, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, почав вчиняти дії сексуального характеру, а саме показував останній свій статевий орган та розминав його в долоні, задовольняючи таким чином свою статеву пристрасть, внаслідок чого порушив статеву недоторканість, та спричинив негативний вплив на нормальне моральне становлення малолітньої ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, а саме вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

У судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, щиро розкаявся, підтвердив обставини справи, запевнив про недопущення подібного у майбутньому, попросив вибачення.

Законний представник потерпілої у судове засідання вказала, що претензій до обвинуваченого не має, просить тільки, щоб він не чіпав її дитину.

Законний представник обвинуваченого у судовому засіданні зазначила, що не знає, що там відбулось.

Визначаючи обсяг досліджуваних доказів, з`ясувавши думку учасників та відсутність заперечень, суд, відповідно до ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого, заслухати законних представників, дослідити документи про дані щодо особи обвинуваченого та щодо речових доказів. При цьому з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин і не мають сумнівів у добровільності своєї позиції, а також їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні, згідно з визначеним обсягом, досліджені документи кримінального провадження: копія паспорта обвинуваченого, з підтвердження його анкетних даних; посередні довідки характеристики; довідки про те, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у психіатричному кабінеті Кегичівської ЦРЛ з діагнозом легка розумова відсталість; на обліку в наркологічному кабінеті та центрі пробації не перебуває; перебуває на обліку призовників з 05 лютого 2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_4 ; вимога про відсутність судимостей; акт обстеження умов проживання обвинуваченого, здебільшого негативний; висновок судово-психіатричного експерта №357 від 27 травня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє, відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характер не потребує.

Ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 02 червня 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном до вирішення справи по суті, а саме: кофту з капюшоном бежевого кольору, спортивні штани сірого кольору, підштаники сірого кольору, футболку в полосу чорного та білого кольору з малюнком на передній частині, светр червоного кольору з написами на передній частині, труси білого кольору, пару шкарпеток, місцем зберігання арештованого майна визначено камеру зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області (с. Кегичівка, вул. Волошина, 26).

Ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 02 червня 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном до вирішення справи по суті, а саме: труси темно-синього кольору з написом на гумці UOMO, місцем зберігання арештованого майна визначено камеру зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області (с. Кегичівка, вул. Волошина, 26).

Квитанція про отримання на зберігання речових доказів.

Відповідно до досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та вважає за доцільне покладення на правопорушника обов`язків, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.

Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Суд вважає доведеним, що викладені в обвинуваченні діяння мали місце і містять склад кримінального правопорушення - злочину.

Встановлено, що 18 травня 2025 року близько 18 години 30 хвилин під час перебування на території покинутого подвір`я, розташованого по АДРЕСА_2 , у неповнолітнього ОСОБА_4 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті виник умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел він попросив малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 привести до підвалу вказаного домоволодіння малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пообіцявши йому за це грошову винагороду, а у разі невиконання вказаного прохання пригрозив побиттям.

Після того, як ОСОБА_8 прийшла до підвалу, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_4 спустив до колін її штани та спідню білизну.

18 травня 2025 року близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи в вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_8 , а саме її розбещення, з метою задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, порушуючи нормальний розвиток потерпілої, діючи умисно, та усвідомлюючи, що ОСОБА_8 є малолітньою, з мотивів вчинення дій сексуального характеру, які здатні викликати моральне розбещення останньої, діючи відкрито, скориставшись відсутністю батьків та інших сторонніх осіб, які могли б завадити здійснити розбещення, та з метою збудження у вказаної дівчини статевого інстинкту, використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої, яка в силу свого розвитку не розуміла сутність та характер вчинюваних щодо неї розпусних дій сексуального характеру та не могла чинити опір через свій малолітній вік, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, почав вчиняти дії сексуального характеру, а саме показував останній свій статевий орган та розминав його в долоні, задовольняючи таким чином свою статеву пристрасть, внаслідок чого порушив статеву недоторканість, та спричинив негативний вплив на нормальне моральне становлення малолітньої ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, а саме вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Він є винним у вчиненні кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Визначаючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, суд вважає, що згідно із класифікацією за ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст. 66 КК України, визнається щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова Верховного Суду від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19).

Обставин, що обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому не є винятковими і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Підстав для застосування ст.69-1 КК України, суд не знаходить.

Таким чином, з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, який розкаюється, запевнив про недопущення подібного у майбутньому, обставини, що пом`якшує відповідальність та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 міру покарання у межах санкції ч. 2 ст. 156 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім цього, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого, з вищезазначених підстав, відповідно до ст. 75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків.

Разом з цим, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про не застосування Закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, з огляду на таке.

Згідно з чинними положеннями ст. 55 КК України у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з тим, що обвинувачений є неповнолітньою особою, навчається, є сам учнем та перебуває на психіатричному обліку, суд не знаходить підстав для призначення такого додаткового покарання.

Суд визнає за необхідне призначити покарання запропоноване прокурором, оскільки обвинувачений з ним погодився.

Суд визнає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання не має.

Процесуальні витрати відсутні.

Суд, вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню на підставіст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язані з навчанням, вихованням та дозвіллям дітей.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку в 1 (один) рік.

Згідно з п.п. 1,2 ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Арешт майна, який накладений згідно ухвал слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 02 червня 2025 року - скасувати.

Речові докази: кофту з капюшоном бежевого кольору, спортивні штани сірого кольору, підштаники сірого кольору, футболку в полосу чорного та білого кольору з малюнком на передній частині, светр червоного кольору з написами на передній частині, труси білого кольору, пару шкарпеток, місцем зберігання арештованого майна визначено камеру зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області (с. Кегичівка, вул. Волошина, 26) - знищити.

Речові докази: труси темно-синього кольору з написом на гумці UOMO, місцем зберігання арештованого майна визначено камеру зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області (с. Кегичівка, вул. Волошина, 26) - знищити.

Вирок може бути оскаржений в Харківській апеляційний суд, через Кегичівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1