Провадження № 1-кп/750/181/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді (головуючого): ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові кримінальне провадження, внесене 11.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000632 по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Киїнка Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

прокурор подав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, може переховуватися від суду. Також, на думку прокурора, ОСОБА_3 зможе вплинути на свідків з метою їх спонукання до ненадання доказів. Також прокурор вказує на існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме перешкодити іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, прокурор вказав, що під час дії воєнного стану до осіб, обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Розмір застави просив не визначати.

Захисник проти задоволення даного клопотання заперечив. Зважаючи, що обвинувачений висловив бажання проходити військову службу, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, для реалізації свого права на звільнення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений захисника підтримав.

Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі, а відтак, з урахуванням наведених даних, суд вважає, що обставини, регламентовані ст.177, 194 КПК України, є дійсними, тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується; характер інкримінованого злочину, вік і стан його здоров`я, його матеріальний та соціальний стан, а також те, в зв`язку із чим суд вважає, що інша міра запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Разом з тим, з врахуванням стадії судового розгляду, приходить до висновку, що ризики, передбачені п.3 та 4 ч.1 ст. 177 КПК України, відпали.

Суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, на цей час є реальним, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_3 обвинувачується.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зник наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також, суд ураховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України вважає, що відсутні підстави для визначення розміру застави, оскільки обвинувачений обвинувачується у тяжкому злочині проти життя людини.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 196, 197, 199, 331, 392, 394, 395 КПК

України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 18 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21.02.2025 об 11 год 20 хв.

Суддя ОСОБА_6