Справа № 355/367/25
Провадження № 1-кс/355/180/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в селищі Баришівка розглянувши клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Баришівського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000025 від 18 лютого 2025 року за ч.3 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно.

В обгрунтування поданого клопотання вказано, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :04:049:0109 була зареєстрована до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 413687398, 03 лютого 2025 року згідно рішення про передачу земельної ділянки у власність, серія та номер 1277, виданий 29 грудня 2012 року.

Вивчивши дане рішення було встановлено, що Баришівська районна державна адміністрація Київської області в особі голови адміністрації ОСОБА_4 надала земельну ділянку громадянину України ОСОБА_5 згідно затвердженого та розробленого приватним підприємством «Баришівська Універсальна» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області.

Витребувавши з архівного сектору виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області завірену копію розпорядження №1277 від 29 грудня 2012 року було встановлено, що Баришівська районна державна адміністрація Київської області в особі голови адміністрації ОСОБА_4 надала земельну ділянку громадянці України ОСОБА_6 згідно затвердженого та розробленого ТОВ «Геоземінформ» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Масківецької сільської ради Баришівського району Київської області (за межами населеного пункту), та будь якої інформації про надання земельної ділянки саме ОСОБА_5 не зазначено, що означає, що реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :04:049:0109 відбулася по підробленому розпорядженню.

Окрім цього було встановлено, що згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку відомості про державну реєстрацію земельної ділянки внесені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробленої ПП «Кадастр» ОСОБА_7 , та орган який зареєстрував земельну ділянку відділ №6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 09 січня 2025 року.

В подальшому під час досудового розслідування було встановлено, що 24 лютого 2025 згідно договору купівлі продажу земельної ділянки за №152 НТР 619941 ОСОБА_5 продав земельну ділянку з кадастровим номером :04:049:0109 ОСОБА_8 , засвідченим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 , та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень власником даної земельної ділянки вже є ОСОБА_8 .

Окрім цього, під час досудового розслідування було встановлено 08 січня 2025 року Державним кадастровим реєстратором Відділу №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_10 про державну реєстрацію земельної ділянки від 06 січня 2025 ЗВ-025 та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості), розробник ПП «Кадастр» ОСОБА_7 здійснено реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:049:0108, та сформовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08 січня 2025 №НВ-025.

Згідно акту обстеження фактично проживаючих осіб за адресою: АДРЕСА_1 від 24 березня 2025 року в ході обстеження було встановлено, що за даною адресою зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_5 , а власником будинку є його покійна мати ОСОБА_10 , яка померла у 2020 році.

08 квітня 2025 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «nokia» чорного кольору, жорсткий диск з серійним номером WCA UK 1458048, три флеш накопичувача два сірого кольору, один червоного, накопичувач SSD Solid State Priwe, жорсткий диск з серійним номером 5jv3yyvh, банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

За даних обставин у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, для подальшого досудового розслідування, а саме в необхідності проведенні судових експертиз та слідчих дій.

Від слідчої СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд поданого клопотання без її участі, просила її задовольнити, наклавши арешт на майно.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора та володільця майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Як вбачається із матеріалів клопотання, накладення арешту на майно слугуватиме збереженню речового доказу та надасть можливість провести експертизу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а ч.ч. 2, 3ст. 170 КПК України встановлює, що слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1ст. 98 КПК України.

З огляду на положення даних статей, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, встановивши належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст.170,171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно 08 квітня 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «nokia» чорного кольору, жорсткий диск з серійним номером WCA UK 1458048, три флеш накопичувача два сірого кольору, один червоного, накопичувач SSD Solid State Priwe, жорсткий диск з серійним номером 5jv3yyvh, банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Дозволити слідчому, прокурору використовувати дане майно під час проведення слідчих дій та в ході проведення експертиз.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1