Справа № 953/1171/25
н/п 1-кс/953/1243/25
"12" лютого 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що група осіб, створила робочі групи у месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » за допомогою яких здійснюють набір так званих «воркерів» - працівників, які повинні знаходити європейських продавців з можливістю оплати в криптовалюті «USDT-TRX 20». Надалі, «воркер» повинен обрати послугу або товар у продавця, домовитися з ним про оплату та дізнатися адресу криптовалюти «USDT-TRX 20».
Після того, як продавець надав адресу, «воркер» повинен перевірити наявність коштів на адресі криптовалюти за допомогою сайту « ІНФОРМАЦІЯ_11 » та якщо на адресі маються кошти, «воркер» передає свій «Telegram» акаунт так званому «вбіверу», який використовуючи фішингове посилання, протиправно заволодіває грошовими коштами потенційного потерпілого (продавця).
Встановлена особа, яка спільно з іншими невстановленими особами, використовуючи серверне обладнання, комп`ютерну техніку, засоби зв`язку та криптогаманці у вигляді флеш-носіїв «Ledger» заволодіває грошовими коштами потенційних потерпілих, нею виявилась громадянка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_10 .
Під час досудового розслідування встановлено та допитано в якості свідків осіб, яким відомо, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється шахрайська діяльність.
05.02.2025 було отримано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході проведення обшуку 07.02.2025 в період з 10:30 до 14:18 год. за адресою: пров. Кречетівський, б. 1 було виявлено та вилучено та вказане в клопотанні майно.
Зазначені речі були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
З огляду на вищевказане, відповідно до ст.ст.167, 170, 171 КПК України, виникла необхідність накладення арешту на вищевказане у клопотанні майно, адже не застосування арешту на дане майно може привести до його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування.
Виявлені в ході обшуків предмети мають суттєве значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, необхідні для проведення ряду слідчих (розшукових) дій, досліджень, у тому числі призначення ряду експертиз з метою встановлення фактів причетності до вчинення шахрайських дій.
Сторона обвинувачення зазначає, що вилучені речі визнані у кримінальному провадженні речовими доказами, повернення яких, може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження, зміни первинного змісту, унеможливить встановлення відомостей та отримання додаткових доказів, шляхом їх дослідження, інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_4 , в якій він просить розглянути клопотання без його участі (а.с. 41).
В судове засідання власник майна ОСОБА_5 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_5 , в якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду клопотання про арешт майна без його участі (а.с. 42).
В судове засідання власник майна ОСОБА_6 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_6 , в якій вона просить розглядати клопотання про арешт майна без її участі. У задоволенні клопотання про арешт майна не заперечує (а.с. 43).
В судове засідання власник майна ОСОБА_7 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_7 , в якій він просить розглядати клопотання про арешт майна без його участі. У задоволенні клопотання про арешт майна не заперечує (а.с. 44).
В судове засідання власник майна ОСОБА_9 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_9 , в якій вона просить провести судове засідання без її участі проти накладення арешту не заперечує (а.с. 45).
В судове засідання власник майна ОСОБА_10 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_10 , в якій він просить розглядати клопотання про арешт майна без його участі. У задоволенні клопотання про арешт майна не заперечує (а.с. 46).
В судове засідання власник майна ОСОБА_11 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_11 , в якій він просить здійснити розгляд клопотання без його участі. Проти накладення арешту на майно не заперечує (а.с. 47).
В судове засідання власник майна ОСОБА_12 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшли заперечення представника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 на клопотання про арешт майна, в яких він зазначив, зокрема, що 07.02.2025 ОСОБА_12 знаходилася на співбесіді на отримання роботи за адресою: м. Харків, пров. Керчетовський, буд. 1. В цей час біля 09.00 год. за вище зазначеною адресою, зайшли невідомі особи у форменому одязі, які згодом представилися як співробітники СБУ. Зайшовши до приміщення, вони попросили всіх залишатися на своїх місцях та надати для огляду мобільні телефони. ОСОБА_12 добровільно підкорилась цій вимозі та надала свій мобільний телефон OnePlus 12R IMEI: НОМЕР_19 , особі, яка проводила слідчі дії, крім того, зняла з паролей для того, щоб всю інформацію, яка знаходиться у зазначеному телефоні, правоохоронці могли подивитися та скопіювати, після цього з невідомої причини останні вилучили його. Мобільний телефон належить саме ОСОБА_12 , який вона купувала за особисті кошти 07.10.2024, в ухвалі суду він не зазначений, та сама ОСОБА_12 добровільно надала доступ до нього, а тому вилучення вищевказаного телефону взагалі не передбачено. Просив клопотання про арешт мобільного телефону OnePlus 12R IMEI: НОМЕР_19 , який належить ОСОБА_12 залишити без задоволення (а.с. 49-52).
В судове засідання власник майна ОСОБА_8 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2025 надано дозвіл слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору. який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на проведення обшуку житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 74,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_14 , а також земельної ділянки, гаражів, інших будівель чи приміщень побутового, господарського, виробничого та іншого призначення, які знаходяться за вказаною адресою з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення знаряддя вчинення злочину. які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме: електронних носіїв інформації (флеш-носіїв, жорстких дисків) комп?ютерної техніки (ноутбуків, планшетів, системних блоків), засобів зв?язку (мобільних телефонів, сім-карток, планшетів із електронними носіями інформації), чорнових записів, грошових коштів, отриманих внаслідок шахрайських дій, у тому числі банківських карток, за допомогою яких останні могли отримувати кошти від шахрайської діяльності та криптогаманців у вигляді флеш-носіїв (а.с. 7-11).
07.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2025 проведено обшук за адресою: м. Харків, пров. Кречетівський, буд. 1, в період з 10.30 год. до 11.18 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 07.02.2025, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 10-18).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення обшуку за вказаною в клопотанні адресою має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Прокурором зазначено в клопотанні та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, в цій частині підлягає задоволенню.
На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даній частині клопотань.
Однак, відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна у вказаній частині, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна в цій частині підлягає задоволенню.
Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Визначити місцем зберігання іншого арештованого майна у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» - СУ ГУ НП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1