ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/5079/24
Номер провадження: 11-кп/819/ 42/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000190 за апеляційною скаргою прокурора Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Каховського району Херсонської області, громадянина російської федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 28.02.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України, звільнений за відбуттям покарання 18.02.2022 року ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Комунальної установи «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 903,36 грн.

Цим вироком суд визнав ОСОБА_8 винуватим в тому, що він 22.09.2024 року близько 10:00 години, перебуваючи на території автопарку розташованого за адресою: вул. Чкалова, 11, в смт. Велика Олександрівка Бериславського району Херсонської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, який виник під час спілкування з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, умисно кулаком правої руки наніс два удари по обличчю ОСОБА_10 , а саме в область носу та лівої брови, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя (ліва надбровна область та область носу), які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 358 від 27.09.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 26.09.2024 близько 08:20 години, знаходячись поблизу будівлі місцевої автостанції, що розташована за адресою: вул. Братська, 4, в смт. Велика Олександрівка Бериславського району Херсонської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, який виник під час спілкування з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, умисно кулаком правої руки наніс один удар по грудній клітині ОСОБА_10 внаслідок чого спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді синця грудної клітини, який згідно з висновком судово-медичної експертизи № 360 від 27.09.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Узагальнені доводи та вимоги апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 22.10.2024 року скасувати у частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

Резолютивну частину цього вироку змінити з підстав істотного порушення норм кримінального процесуального законодавства.

Вказати, що витрати на проведення судово-медичних експертиз № 358 від 27.09.2024 та № 360 від 27.09.2024 в розмірі 903, 36 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

В решті вирок залишити без змін.

Вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що при призначенні покарання суд не дотримався приписів ст.ст. 50, 65 КК України .

Мотивуючи свої висновки в частині призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., суд врахував характер тa ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, послався на наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Проте ці висновки не в повній мірі відповідають вимогам Закону.

Приймаючи рішення про призначення покарання у виді штрафу, суд залишив поза увагою негативну репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, наявність непогашеної судимості.

Посилається на те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє 28.02.2019 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч. 3 КК України .

Між тим, ОСОБА_11 через незначний проміжок часу після відбуття покарання за вчинення умисного правопорушення, знов вчинив умисні кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності та небажання ставати на шлях виправлення, що значною мірою підвищує його суспільну небезпечність.

Крім того, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений не має законних джерел доходів та міцних соціальних зв`язків, що може зумовити продовження ним злочинної діяльності у разі призначення, відповідно до вимог ст. 51 КК України, найліберальнішої міри покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Зазначає, що визнання судом пом`якшуючою обставиною щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину не дає підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого у разі призначення покарання y виді штрафу, а є лише обставиною, яка може бути врахована при призначенні альтернативного покарання у виді громадських робіт, визначеного в санкції інкримінованої статті. При цьому маються обтяжуючі обставини рецидив та повторність.

Стверджує, що призначене ОСОБА_12 покарання у виді штрафу не відповідає вимогам ст. 65 КК, оскільки є явно несправедливим унаслідок м`якості та не забезпечить мети кримінального покарання, що передбачає не тільки виправлення засудженого, але й запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім того, ухвалюючи вирок, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та, вирішуючи питання щодо процесуальних витрат на проведення експертизи, помилково вказав, що ці витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь комунальної установи «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради.

Посилаючись на приписи ч. 2 ст. 124 КПК та ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» зазначає, що судом помилково стягнуто витрати на проведення експертиз на користь КУ «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради, а не на користь держави, а тому вирок у цій частині підлягає зміні.

Позиція учасників .

Прокурор підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник- адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, шляхом направлення повідомлення за вказаним у справі місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України , заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не подавав.

Неприбуття потерпілого не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

В апеляційній скарзі не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених і викладених у вироку обставин, кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 125 КК України, а тому вирок в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

Вирок в апеляційному порядку перевіряється в межах доводів і вимог апеляційної скарги в частині призначеного покарання та щодо процесуальних витрат.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як видно із вироку, визначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, відомості про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, на утриманні не має неповнолітніх дітей, не працює, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, на обліку в ДУ «Центр пробації» не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання суд відніс вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Суд вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки судом не у повній мірі були враховані обставини, передбачені ст. 50, 65 КК України.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути визначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення виходячи з принципу співмірності, покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу винного, крім того, повинні братися до уваги обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.

З обвинувального акта та матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше засуджений 28.02.2019 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 18.02.2022 року по відбуттю строку покарання.

В період не знятої та непогашеної судимості ОСОБА_8 скоїв два епізоди інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння кримінальних правопорушень та підвищує суспільну небезпечність особи.

ОСОБА_8 , як видно із матеріалів провадження, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, утриманців не має.

На думку колегії суддів, при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді штрафу суд формально послався на врахування проте фактично не в достатній мірі врахував обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є несправедливим внаслідок м`якості.

Призначене ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, тобто найбільш м`якого покарання, встановленого відповідною санкцією хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 1 ст. 125 КК України, але за своїм видом є явно несправедливим через м`якість, і не буде ефективним засобом примусу, який застосовується з метою забезпечення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, зважаючи на сукупність відомостей про особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ч. 2 ст. 409 КПК, ст. 414, п.2 ч. 1 ст. 420 КПК України з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні ОСОБА_8 покарання колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 в період незнятої та непогашеної судимості скоїв два епізоди кримінальних проступків , враховує відомості про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, офіційного джерела доходів не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не одружений , утриманців не має , щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання, які зазначені в обвинувальному акті та не оспорюються апелянтом, межі апеляційних вимог прокурора та вважає, що покарання у виді 150 годин громадських робіт буде відповідати меті покарання та положенням ст. 50, 65, 69-1 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд не враховує зазначені в обвинувальному акті обставини , що обтяжують покарання- рецидив злочинів та повторність злочину.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються: вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Тобто, відповідно до закону України про кримінальну відповідальність, а саме п.1ч.1 ст. 67 КК України , в редакції, що діяла на нас скоєння ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального проступку та на час судового розгляду, при призначення покарання, обставиною, що його обтяжує визнається саме рецидив злочинів , а не кримінальних правопорушень, а також повторність злочину.

Розширене тлумачення норми закону України про кримінальну відповідальність на погіршення становища обвинуваченого є неприпустимими.

Те, що законодавець передбачив в якості обставини, що обтяжує покарання саме рецидив злочинів та повторність злочину , а некримінальних правопорушень, свідчить та обставина, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, поряд із змінами , внесеними до ст. 34 КК , внесено зміни до ст. 67 КК , а саме зазначено : у пунктах 2-4, 6-9, 13 частини першої, у частинах другій і четвертій статті 67 слово "злочин" в усіх відмінках і числах замінити словами "кримінальне правопорушення" у відповідному відмінку і числі.

Разом із тим, цим Законом змін до п. 1ч.1 ст. 67 КК України внесено не було.

Отже при призначенні покарання , як обставина що його обтяжує визнається підлягає саме рецидив злочинів та повторність злочинів , як вказано у п.1.ч.1. ст. 67 КК.

За приписами ч.3 ст. 67 КК України при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини , які не зазначені у ч.1 ст. 67 КК України.

Згідно з класифікацією кримінальних правопорушень , визначених ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків, а не злочинів, тому при призначенні покарання ОСОБА_8 не може бути врахований рецидив злочину та повторність злочину, як обставина що обтяжує покарання, на що посилається апелянт.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для зміни вироку суду в частині стягнення процесуальних витрат на проведення експертизи.

Як вбачається з матеріалів провадження у цьому кримінальному провадженні були проведені експертиза № 358 від 27.09.2024 року , витрати на проведення якої склали 451, 68 грн. та експертиза № 360 від 27.09.2024 року , витрати на проведення якої склали 451, 68 грн.

З вироку вбачається, що з обвинуваченого ОСОБА_8 стягнуто на користь Комунальної установи «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради витрати на проведення судової експертизи в сумі 903,36 грн.

Згідно з приписами ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тобто витрати на проведення експертизи з обвинуваченого підлягають стягненню не на користь конкретної експертної установи , а на користь держави, що не було враховано судом при ухваленні вироку. Тим самим суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про процесуальні витрати, тому в цій частині вирок слід змінити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задовольнити частково.

Керуючись ст. 370, 374, 404,405,407,414,409,420, ч.15 ст. 615 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Цей же вирок змінити в частині вирішення питання про процесуальні витрати .

Витрати на проведення судово-медичних експертиз № 358 від 27.09.2024 та № 360 від 27.09.2024 в сумі 903,36 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4