Справа № 183/3070/24
№ 1-кп/183/1125/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року м. Самар

Новомосковськийміськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області розглянувши кримінальне провадження

№ 0000163 стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с.Новоселівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.05.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 11.04.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 06.05.2020 до відбуття покарання призначено - 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 28.07.2022 вирок від 11.04.2022 скасовано. Вважати засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання з покаранням призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 06.05.2020 до відбуття покарання призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 24.11.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання даного покарання покаранням, призначеним за вироком Дніпропетровського апеляційного суду від 28.07.2022 призначене остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання рахувати з 13.02.2020. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України вважати таким, що відбув покарання у виді позбавлення волі;

- 21.12.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжений і діє на теперішній час.

Водночас, 08.01.2024 року, приблизно о 02:30 годині, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 знаходився за місцем свого мешкання. В цей час у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене, повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення, яким є сарай його знайомої ОСОБА_7 , розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 08.01.2024 року, приблизно о 03:00 годині, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 зайшов через незачинену на замок хвіртку на територію домоволодіння АДРЕСА_3 та підійшов до сараю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, із застосуванням фізичної сили, ривком відчинив зачинені на замок вхідні двері сараю та незаконно проник. Знаходячись всередині сараю ОСОБА_2 знайшов там насосну станцію марки «AL-KO» модель «JET 6000/5 premium» червоно - сіро - чорного кольору вартістю 6416,80 грн., водяний насос марки «VOLKS pumpe» модель «JY100A» чорно - зеленого кольору вартістю 1739,40 грн. та мотокосу марки «VITALS», модель «BK 5226t» червоного кольору вартістю 4165,20 грн., які визначив для себе як об`єкти злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_2 взяв вказані електроприлади, та з метою викрадення, виніс їх за межі вказаної території домоволодіння у напрямку вулиці.

Після цього, ОСОБА_2 покинув місце скоєння злочину, з викраденим майном,розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 12321,40 грн.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18.01.2024 приблизно о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_2 , знаходився поблизу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований за адресою: АДРЕСА_6, де на підлозі знайшов банківську карту банку АТ «Перший Український Міжнародний Банк» № НОМЕР_1 , яка прив`язана до банківського НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_2 виник умисел направлений на таємне викрадення документу, яким є банківська карта, що належить потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, перебуваючи у вказані час та місці

ОСОБА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою подальшого заволодіння майном ОСОБА_8 , підняв з підлоги банківську картку банку АТ «Перший Український Міжнародний Банк»

№ НОМЕР_1 , яка прив`язана до банківського рахунку НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1. 56, 1.63 ст. 1, п. 3 ч. 5 ст. 32 Закону України «Про платіжні послуги» № 1591-IX від 30 червня 2021 року, Положення про порядок дій щодо забезпечення здійснення безготівкових розрахунків, якщо немає засобів зв`язку для виконання міжбанківських платіжних операцій у національній валюті 16 грудня 2022 року № 244, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом та наділяє майновими правами, поклав її до кишені, тобто викрав та разом з нею з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись в подальшому викраденою банківською картою на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

В судовому засіданні від 20.05.2025 обвинувачений ОСОБА_2 вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, зазначив, що бажає давати показання. Підтримав запропонований його захисником обсяг дослідження доказів щодо його допиту після допиту потерпілих, свідків та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження.

Після допиту потерпілих, свідків, дослідження письмових доказів по даному кримінальному провадженню, в судовому засіданні від 12.02.2025, обвинувачений ОСОБА_2 суду зазначив, що визнає вину в інкримінованих йому злочинах, проте відмовився давати покази на підставі ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні від 17.04.2025, обвинувачений ОСОБА_2 підтримав клопотання захисника про повторний допит свідка ОСОБА_10 , з метою уточнення вартості викраденого майна по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України від 08.01.2024, оскільки вказані речі не були новими, що не було враховано при визначенні загальної вартості викраденого майна.

В задоволенні вказаного клопотання, судом відмовлено, з огляду на його необґрунтованість, після чого обвинувачений взагалі не надав жодних відповідей на запитання суду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , де вона проживає разом з чоловіком

ОСОБА_10 , онукою ОСОБА_11 та її дитиною від обвинуваченого

ОСОБА_2 08.01.2024, потерпіла перебувала у лікарні, куди їй перетелефонувала онука та повідомила, що ОСОБА_2 телефонував їй та погрожував обікрасти, оскільки онука не дає бачитись із його дитиною. На наступний день, 09.01.20214 вона повернулась із лікарні додому та з`ясувала разом з чоловіком, що з домоволодіння, а саме з сараю, двері якого зачинялись на ключ,зникли два насоси, газонокосилка. Чоловік в ніч з 08 на 09 січня 2024 року перебував на чергуванні. Вона перетелефонувала обвинуваченому, який сказав, що всі викрадені речі поверне, проте не повернув. У зв`язку з чим вона звернулась в органи поліції. Працівники поліції повернули їй всі вкрадені ОСОБА_2 речі. Також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_2 часто був у них вдома, ключів від сараю не мав. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просила призначити покарання на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що в ніч крадіжки перебував на чергуванні. Перед виїздом на чергування, викрадені речі були в наявності в сараї, замки були цілі, ключі від сараю були при ньому. 09 січня 2024 року поїхав до лікарні та забрав дружину, ОСОБА_7 , додому. Приїхавши додому, встановив, що ручка на дверях сараю збита, а відкривши двері побачив, що зникли мотокоса та два водяних насоси. Викрадені речі були повернуті працівниками поліції, які були вилучені у обвинуваченого ОСОБА_2 .

Будучи допитаним в якості свідка, ОСОБА_12 суду показав, що на початку січня 2024 року,увечері,до нього додому, по АДРЕСА_4 , прийшов його знайомий ОСОБА_2 та запропонував купити бензокосуВентал, червоного кольору яку він придбав за 1000 грн. ОСОБА_2 зазначив, що бензокоса належить йому. В подальшому, до нього прийшли працівники поліції та вилучили придбану ним бензокосу, яку він видав добровільно.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що взимку 2024 року, біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», який розташований по АДРЕСА_6, загубив дебетову картку, яка має безконтактний розрахунок. Коли прийшов додому, почали приходити смс про списання коштів, тоді він зрозумів, що загубив картку. Всього було списано 1099 грн. в магазинах «ІНФОРМАЦІЯ_4» та «ІНФОРМАЦІЯ_5». Матеріальна шкода йому не відшкодована, картка не повернута.

Допитаний в судовому за сіданні свідок ОСОБА_13 зазначив, що всередині січня 2024 року, до нього додому, за адресою: АДРЕСА_5, прийшов його знайомий, обвинувачений ОСОБА_2 , який зазначив, що знайшов кредитну картку банку ПУМБ синьо-рожевого кольору біля магазину «Крамниці», та розплатився за ІНФОРМАЦІЯ_5 харчування коштами, які були на картці. Далі, під час спілкування з обвинуваченим, останній достав цю картку та спалив у печі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначила, що в січні 2024 року, обвинувачений ОСОБА_2 , ввечері прийшов додому її хлопця, ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_5 , та приніс з собою ІНФОРМАЦІЯ_5 харчування та алкоголь. В ході розмови, ОСОБА_2 повідомив, що знайшов банківську картку ПУМБ біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», яку згодом в її та ОСОБА_13 присутності, розламав та кинув у піч.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що працює продавцем в магазині «Продуки», по АДРЕСА_6 , обвинувачений

ОСОБА_2 ,18.01.2024, ввечері віддав наявний в нього борг за ІНФОРМАЦІЯ_5, розрахувався кольоровою карткою та пішов.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що працює в магазині, за адресою АДРЕСА_7 . Взимку, обвинувачений

ОСОБА_17 приходив та розраховувався карткою, чи був там пін код чині, не пам`ятає. Працівниками поліції були вилучені запис з камери відеоспостереження, де час запису зафіксований без урахування переведення його на зимовий, тобто є різниця на годину.

Крім показань свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_2 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

По епізоду таємного викрадення чужого майна від 08.01.2024, вина обвинуваченого ОСОБА_2 підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 03.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України відповідно до змісту якого, 08.01.2024, приблизно о 02:30 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняючи злочин в умовах воєнного стану. Таємно,, шляхом ривка дверей проник до сараю, який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_7 .

Як вбачається з протоколу прийняття заяви від ОСОБА_7 , про вчинене кримінальне правопорушення від 09.01.2024, потерпіла зазначила, що невідома особа, в період часу з 07.01.2024 по 08.01.2024 року, шляхом віджиму дверей у приміщенні сараю, вкрала належні їй електроінструменти.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.01.2024 із фототаблицями, який проведено за згодою потерпілої ОСОБА_7 , оглянуто земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння та господарські приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . Оглянуто ручку та відігнуті двері сараю, з якого були викрадені водяні насоси, бензопила.

Згідно з протоколом огляду предмету від 13.02.2024 із фототаблицею, за участю понятих, у ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2, оглянуто та вилучено насосну станцію марки «AL-KO» jet 6000 premium червоного кольору, водяний насос марки «VOLKOSpumpe» JY 100A, які постановою слідчого від 14.02.2024 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Протоколом огляду предмета від 13.02.2024 із фототаблицею, встановлено, що ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_4, видано для огляду та вилучено, бензинову мотокосу марки «VITALS», яка постановою слідчого від 14.02.2024 визнана речовим доказом.

Вказані речі, бензинову мотокосу марки «VITALS», водяний насос марки «VOLKOSpumpe» JY 100A, насосну станцію марки «AL-KO» jet 6000 premium червоного кольору, пред`явлено для впізнання потерпілій ОСОБА_7 , про що свідчить протокол від 28.02.2024 із фототаблицями, відповідно до яких потерпіла вказує, що вказані речі, з огляду на їх особливості у зовнішньому виді, впізнає як ті,що належать їй та були викрадені в проміжок часу з 07.01.2024 по 09.01.2024.

Вказані вище речі передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1157/24 від 28.02.2024, ринкова вартість, з урахуванням зносу, станом на 08.01.2024 становить: насосна станція марки «AL-KO» jet 6000 premium, чорно-сірого кольору - 6416,80 грн., водяний насос марки «VOLKOSpumpe» JY 100A - 1739,40 грн., мотокоса марки «VITALS», модель «ВК 5226t» червоного кольору - 4165,20 грн.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту із фототаблицями від 04.03.2024 року, проведеного в присутності понятих, за участю ОСОБА_2 та його захисника, останній, у присутності понятих, показав за яких обставин, перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , збив ручку двері в сарай вказаного домоволодіння, та виніс з сараю мотокосу, насосну станцію та водяний насос.

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 по епізоду викрадення офіційного документу підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Крім того, 30.03.2024 внесені відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000410 за ч. 1 ст. 357 КК України, в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню

№ 0000164 від 03.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18.01.2024 року в проміжок часу з 08: 40 год. по 19.05 год, знаходячись поблизу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» по АДРЕСА_6, 1В в

с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, таємно викрав банківську карту АТ «Перший Український міжнародний банк», зареєстровану на ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до протоколу огляду предмету від 05.03.2024 за участю потерпілого ОСОБА_8 , здійснено огляд інформаційної довідки банку ПУМБ про рух коштів за карткою ОСОБА_8 (валюта гривня) за період з 16.01.2024 по 18.01.2024, з якої вбачається, що 18.01.2024 з 18:40 год. по 19:18 год. мали місце транзакцій в магазинах «Продуки» та «ІНФОРМАЦІЯ_4», розташованих у с. Новоселівка.

Як вбачається з протоколу перегляду відеозапису від 15.02.2024 із фототаблицею, проведеного за участю свідка ОСОБА_16 , оглянуто CD-R диск з надписом «Verbatim»,з відеозаписом відеоспостереження біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5», розташованого поАДРЕСА_7, вилучений на підставі протоколу від 12.02.2024, в ході перегляду відеозапису встановлено, що 18.01.2024 о 20:20 до магазину підійшов чоловік, одягнутий у світло-сіру довгу куртку, чорний капюшон та зайшов до нього. Свідок ОСОБА_16 повідомила, що вказаний чоловік є

ОСОБА_2 , який здійснював покупки товару у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_5» та розраховувався банківською карткою.

Протоколом перегляду відеозапису від 15.02.2024 із фототаблицею, оглянуто вилучений на підставі протоколу від 12.02.2024 CD-R диск з надписом «Verbatim», з відеозаписом відеоспостереження в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», розташованого по АДРЕСА_6 , з якого вбачається, що 18.01.2024 о 19:16:58 до магазину заходить чоловік, який одягнутий у світло-сіру довгу куртку та чорний капюшон з-під спортивної кофти, передає касиру банківську карту. Відеозаписом зафіксовано, що продавець повідомляє, що платіж пройшов, після чого чоловік виходить з магазину.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.03.2024 проведеного зі свідком ОСОБА_14 , остання ОСОБА_19 , який 18.01.2024 ввечері прийшов до неї додому з продуктами харчування та показував знайдену ним банківську картку, яку в подальшому спалив у пічці.

Під час проведення пред`явлення особи для впізнання за участю свідка

ОСОБА_20 , що зафіксовано протоколом від 22.03.2024, останній впізнав

ОСОБА_2 , який 18.01.2024 ввечері прийшов до неї додому з продуктами харчування та показував знайдену ним банківську картку розповівши, що розрахувався нею за ІНФОРМАЦІЯ_5.

В ході пред`явлення особи для впізнання за участю свідків ОСОБА_15 та

ОСОБА_16 , що зафіксовано протоколами від 22.03.2024, свідки впізнали

ОСОБА_2 , як чоловіка, який 18.01.2024 приблизно о 19:00-19:15 приходив до магазинів «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_4», де розраховувався банківською карткою.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 02.04.2024 із фототаблицею, за участю обвинуваченого ОСОБА_2 , останній відтворив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, яке мало місце 18.01.2024, показавши місце, де він знайшов банківську карту, а саме біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», розташованому по АДРЕСА_6, та місце її використання - вказаний магазин та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_5» по АДРЕСА_7 .

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази за епізодами від 08.01.2024 та від 18.01.2024 є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та

ч.1 ст. 357 КК України.

Надаючи оцінку позиції обвинуваченого, суд враховує, що протягом всього судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_2 змінювалась позиція щодо інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а заявленнястороною захисту клопотання щодо повторного допиту свідка ОСОБА_10 та незгода обвинуваченим із вартістю майна, відсутність відповідей на запитання суду, суд розцінює як невизнання ОСОБА_21 вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях в повному обсязі.

Надаючи оцінку визначенню суми вартості викраденого майна, суд зазначає, що

у кримінальному провадженні під матеріальними збитками у п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК треба розуміти грошову оцінку (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди (втрачених, додатково витрачених або недоотриманих майнових благ особою внаслідок порушення її прав та інтересів іншою особою), а відшкодування збитків є одним із способів відшкодування шкоди.

Положеннями ч. 2 ст. 242 КПК передбачено обов`язковість проведення експертизи з метою визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням. Проте з цього правила законодавець зробив виключення щодо випадків, коли потерпілий у змозі визначити розмір матеріальних збитків та надає документ, що підтверджує розмір такої шкоди.

Так, під час судового розгляду, судом досліджено протокол огляду предмета від 13.02.2024із фототаблицею, за участю понятих, яким зафіксовано, що у

ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2, оглянуто та вилучено насосну станцію марки «AL-KO» jet 6000 premium червоного кольору, водяний насос марки «VOLKOSpumpe» JY 100A, які постановою слідчого від 14.02.2024 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (Т. 2 а.с.16-20), а також протокол огляду предмета від 13.02.2024 із фототаблицею, яким зафіксовано, ОСОБА_22 , за адресою: АДРЕСА_4, видав для огляду та вилучення, бензинову мотокосу марки «VITALS», яка постановою слідчого від 14.02.2024 визнана речовим доказом. Вказані протоколи фіксують технічні характеристики вилучених речей їх стан та зовнішній вигляд (Т.2 а.с.22-26). Будь-яких заперечень під час проведення огляду вказаних речей від обвинуваченого

ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_12 не надходило.

Вказані речі, бензинову мотокосу марки «VITALS», водяний насос марки «VOLKOSpumpe» JY 100A, насосну станцію марки «AL-KO» jet 6000 premium червоного кольору, пред`явлено для впізнання потерпілій ОСОБА_7 , про що свідчить протокол від 28.02.2024 із фототаблицями, відповідно до яких потерпіла вказує, що вказані речі, з огляду на їх особливості у зовнішньому виді, впізнає як ті,що належать їй та були викрадені в проміжок часу з 07.01.2024 по 09.01.2024 (Т.2 а.с.32-37).

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1157/24 від 28.02.2024, ринкова вартість речей по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, з урахуванням зносу, станом на 08.01.2024 становить: насосна станція марки «AL-KO» jet 6000 premium, чорно-сірого кольору - 6416,80 грн., водяний насос марки «VOLKOSpumpe» JY 100A - 1739,40 грн., мотокоса марки «VITALS», модель «ВК 5226t» червоного кольору - 4165,20 грн. Всього - 12321,40 грн. (Т.2 а.с.40-44).

Підстав сумніватися в правильності висновку, зробленого експертом, який попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків немає, а його висновок містить опис проведених досліджень та мотивовану відповідь на поставлені запитання щодо ринкової вартостівказаних вище речей, з урахуванням їх стану та зносу.

Отже, враховуючи, що експертиза була проведена з дотриманням вимог ст. 242, 243 КПК, а висновок експерта відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК, суд висновує, що висновок експерта від 28.02.2024 отримано під час досудового розслідування із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а визначена судово-товарною експертизою вартість підтверджує наявність в діях обвинуваченого

ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вчинене діяння потягло суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди в розмірі понад 3028 грн.

Разом з цим, суд враховує, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду ні захисником, ні обвинуваченим клопотання про проведення повторної товарознавчої експертизи не заявлялося. При цьому сторона захисту не навела обґрунтованих доводів чи доказів, які б вказували, що визначена судово-товарознавчою експертизою № 1157/24 від 28.02.2024вартість не відповідає дійсності чи є сумнівною, у зв`язку з чим є необхідність в повторному допиті свідка ОСОБА_10 .

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для закриття кримінального провадження по епізоду від 08.01.2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю в діянні останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про що просила сторона захисту.

В частині доводів сторони захисту щодо відсутності вини обвинуваченого ОСОБА_2 , по епізоду вчинення кримінального правопорушення від 18.01.2024, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, з огляду на відсутність предмету злочину, суд зазначає наступне.

Так, предметом складу злочину, передбаченого ст. 357 КК, є, зокрема, офіційні документи, у тому числі електронні, штампи, печатки; приватні документи, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності (частини 1 і 2 ст. 357 КК).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 2 жовтня 1992 року «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України від 05 квітня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України від 7 грудня 2000 року «Про банки та банківську діяльність» документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації,використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо). Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Електронний платіжний засіб має містити обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

Банк-резидент - учасник платіжної системи має право емітувати електронні платіжні засоби, що поряд із платіжним додатком мають нефінансові додатки, які можуть містити ідентифікаційні дані, інформацію про пільги, страхування та іншу інформацію про держателя і дають змогу ідентифікувати їх держателів та обліковувати виконані ними операції із застосуванням цих електронних платіжних засобів у певних системах виплат, надання та обліку послуг, пільг, знижок тощо. Держатель спеціального платіжного засобу платіжної картки для забезпечення безпеки здійснення платіжних операцій з її використанням зобов`язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України, правил користування ним та умов договору, укладеного з емітентом (банком), дотримувати правила безпеки та не допускати використання цього засобу сторонніми особами, для чого повинен надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН-код та інші засоби, що дають змогу користуватися ним, а у випадку його втрати зобов`язаний негайно повідомити про це банк, який повинен негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу з внесенням до стоп-списку і його вилучення.

Отже,аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що платіжна картка є різновидом офіційних документів і, відповідно, предметом злочину, передбаченого

ч. 1 ст. 357 КК.

Така позиція узгоджується з висновком суду касаційної інстанції, викладеним в постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 234/11479/16-к.

З огляду на викладене, підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_2 по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, на чому наполягала сторона захисту, не вбачається.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення по епізоду від 08.01.2024 належить кваліфікувати за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення по епізоду від 18.01.2024 належить кваліфікувати за ч. 1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України;враховуючиступіньтяжкостівчиненогокримінальногоправопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом не встановлено.

В частині наявності обставин обтяжуючих покарання обвинуваченого

ОСОБА_2 , суд зазначає, що враховуючи, що ст. 67 КК України містить перелік різних за характером обставин, що обтяжують покарання, якібезпосередньо та нерозривно пов`язані з відповідним діянням, так і обумовлені не діянням як таким, а іншими фактами, суд,визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , рецидив злочину, передбачено п.1. ч.1 ст. 67 КПК України, визнає обставиною, оскільки обвинувачений ОСОБА_2 вчинив новий злочин, в період іспитового строку, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України на підставі вироку Новомосковського міськрайонного судом Дніпропетровської області від 21.12.2023.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 , вчинив з корисливих мотивів умисні закінчені кримінальні правопорушення, які згідно з ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину, має непогашені та не зняті у встановленому порядку судимості за вчинення корисливих злочинів,на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання ОСОБА_2 характеризується негативно.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку, за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2023,що свідчить про нехтування останнім умовами звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, а порушення прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, законності є звичайною життєвою поведінкою обвинуваченого, а тому його особа є небезпечною для суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд признача єйому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 73 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкціїстатті, а за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити за сукупністю вироків, на підставі ст. 70 КК України та вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2023 до покарання за даним вироком, у зв`язку з чим призначене покарання повинно бути визначено із реальним його відбуттям.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо запобіжного заходу суд вирішує у відповідності до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів

ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленному обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленному обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2023 та остаточно призначити ОСОБА_2 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Рахувати початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_2 з 04 березня 2024 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили, залишити обраний раніше - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь судового експерта ОСОБА_23 витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № 1157/24 від 28.02.2024, в сумі 300 (триста) гривень.

Речові докази:

-бензинову мотокосу марки «VITALS», водяний насос марки «VOLKOSpumpe» JY 100A, насосну станцію марки «AL-KO» jet 6000 premium- залишити потерпілій ОСОБА_7 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1