ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000043 від 10.11.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України. маючого середню освіту, не працевлаштованого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, в останнє:

-25.09.2023 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.4ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 10.04.2024 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.4 ст. 185 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року застосовано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 січня 2025 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя прийняв до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, а також дійшов висновку про доведеність та існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду оскільки останній підозрюється у вчиненні злочинів за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, а тому вказаний ризик є вагомим. Крім того, зазначено, що перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, з метою надання тих чи інших показань на його користь, а також вчинити інше кримінальне правопорушення так як ОСОБА_6 є особою раніше судимої та вчинив інкримінований злочин в період іспитового строку та маючи статус підозрюваного у іншому кримінальному провадженні. З урахуванням вимог ч.4 ст. 183 КПК України застава не визначалась.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог посилається на недоведеність заявлених ризиків, а також безпідставне не визначення альтернативного запобіжного заходу.

Зауважує, що стороною обвинувачення не надано належних доказів того, що підозрюваний під час досудового розслідування здійснював будь-які спроби незаконного впливу на свідків чи здійснював спроби переховування, тому вважає дані доводи лише формальним припущенням.

Вважає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому за наявності соціально-стримуючих факторів запобігти заявленим ризикам можливо шляхом визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян. Саме такий розмір застави захист вважає буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів виходить з наступного.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів справи слідує, що 10 та 21 листопада 2024 року до ЄРДР за №0000043 внесені відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

29 листопада 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, зважається на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами допитів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 10.11.2024 року; протоколами огляду місць події від 10.11.2024 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_11 від 13.11.2024 року, які у своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих злочинів.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за які передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, обставини і наслідки вчиненого, у зв`язку з чим, з метою уникнення можливого покарання останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Враховується, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000043 перебуває на початковому етапі, та органу слідства необхідно провести ще низку слідчих розшукових дій, нагляд за дотримання покладених на ОСОБА_6 обов`язків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії буде обтяжливим.

Звертається увага, що ризик впливу на свідків та потерпілих існує також не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Так, підозрюваний перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки останньому відомі їх анкетні дані та місця проживання, та з огляду на те, що останні надають викривальні показання стосовно нього, з урахування характеру вчиненого злочину вказаний ризик є ґрунтовним.

Приймається до уваги, що ОСОБА_6 є особою раніше судимою за вчинення злочинів проти власності, окрім інкримінований злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про те, що останній є особою схильною до протиправної поведінки, який належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність. Окрім того, враховується, що 10.04.2024 року до ОСОБА_6 , Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було застосовано примусові заходи медичного характеру в період дії яких ним вчинено новий злочин.

Крім того, приймається до уваги характер та обставини вчинення інкримінованого злочину, який скоєно за допомогою заздалегідь заготовленого предмету уражаючи дії який було спрямовано в бік житлових будинків, у результаті чого було здійснено вибух, такі дії самі по собі у разі настання негативних наслідків наражали на небезпеку велику кількість оточуючих людей.

За наведених обставин, не визначення підозрюваному відповідно до вимог п.1 ч. 4 ст. 182 КПК України, застави на даному етапі кримінального провадження, відповідає завданням даного кримінального провадження.

Що стосується доводів захисника стосовно того, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, та утриманців то вони не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного. Крім того в матеріалах справи відсутні дані та стороною захисту не надано доказів про те, що підозрюваний дійсно проживає разом з сім`єю та утримує неповнолітніх дітей.

Окрім того, враховуються дані про особу підозрюваного, який не працевлаштований, легального джерела доходу не має, раніше судимий, є особою яка в порядку вимог ст. 75 КК України звільнявся від відбування покарання з випробування, однак належних висновків для себе не робив та продовжував вчиняти протиправні дії, а тому застосування альтернативного запобіжного заходів на початковій стадії досудового розслідування не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Зважається також і на те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись під вартою чи отримувати кваліфіковану медичну допомогу.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000043 від 10.11.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4