Справа № 405/68/25
провадження № 1-кс/405/42/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше судимого за ч.3 ст.307 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 05.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000002,-

ВСТАНОВИВ:

07.01.2025 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від начальника слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, вказав на існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечив відносно задоволення клопотання, вказав, що дії кваліфіковані за ч.2 ст.111 КК України, але не зазначено конкретно, яке завдання отримав підозрюваний; не зазначено конкретно, кого хотів підірвати підозрюваний; немає обґрунтованості підозри; підозрюваний має міцні соціальні зв`язки; постійне місце проживання; не складався протокол затримання; підозрюваний не тікає, співпрацює зі слідством; немає експертизи, яка сказала б, що це вибухівка; ризиків немає. Просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати інший менш тяжкий запобіжний захід до підозрюваного.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та додав, що не хотів так вчинити; зробить все, щоб мінімізувати своє покарання.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, позицію підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 05.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

06.01.2025 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відповідно до якої, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, маючи достатній рівень життєвого та професійного досвіду, для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками іноземної держави агресора - розвідувальних органів РФ, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, з ідеологічних та корисливих мотивів, вирішив надати представникам спецслужб держави агресора допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, 03.01.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області, в ході особистого листування, отримав на свій номер НОМЕР_1 аккаунту в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від невстановленої особи - абонента з номером НОМЕР_2 (номер мобільного оператора Республіки Казахстан), ім`я користувача ІНФОРМАЦІЯ_3 , із завданням за грошову винагороду знайти в м. Києві за наданими ним координатами вибухові речовини, придбати необхідні компоненти для виготовлення саморобного вибухового пристрою (далі СВП) з дистанційним підривом, та в подальшому залишити його у визначеному місці, на що ОСОБА_4 надав добровільну згоду.

З метою виконання завдання представника іноземної держави, 03.01.2025 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 прибув до м. Київ та орендував ліжко-місце № 31 у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи виконання завдання, 04.01.2025 ОСОБА_4 прибув у місце на околиці м. Києва з координатами НОМЕР_3, де знайшов сховок з пластикоподібною речовиною світлого кольору ззовні схожу на пластичну вибухову речовину приблизною вагою 937 г та електродетонатор (ЕД8Ж) з електродротами червоного кольору.

В подальшому, в цей же день, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на виконання завдання абонента з номером НОМЕР_2 , об 11 год. 21 хв. ОСОБА_4 в гіпермаркеті «Епіцентр К» (м. Київ, вул. Кільцева, дорога, 1Б) придбав компоненти для виготовлення СВП.

Вказані предмети ОСОБА_4 приніс до свого тимчасового помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виготовлення СВП.

В подальшому, 04.01.2025 у період з 12 год. 49 хв. до 17 год. 22 хв. на підставі повідомлення відділу КР ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено обшук у невідкладному випадку, пов`язаному із врятуванням життя людей, майна та з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, кімнати, орендованої 03.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході обшуку ОСОБА_4 добровільно видав подушку білого кольору, в якій з його слів містилась пластична вибухова речовина. Крім того було виявлено електродетонатор (ЕД8Ж) та інші засоби, необхідні для використання при зборі СВП.

Таким чином ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, виконуючи вказівки невстановленої особи, яка використовувала аккаунт в Інтернет-месенджері «Telegram» з номером НОМЕР_2 , ім`я користувача ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно придбав вибухові речовини та інші засоби для виготовлення саморобного пристрою, з метою подальшого вчинення вибуху, тобто надав невстановленому представнику іноземної держави допомогу в підривній діяльності проти України.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: відповідь на доручення від 04.01.2025; протокол обшуку від 04.01.2025; протокол огляду від 05.01.2025; протокол огляду від 06.01.2025, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься категорії особливо тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 виконував завдання представника іноземної держави, з дотриманням вимог конспірації, з використанням сховок, з метою приховання протиправної діяльності від правоохоронних органів. Окрім цього, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває лише на початковому етапі, що свідчить про те, що органом досудового розслідування здійснюється збирання усіх доказів по справі, а у випадку застосування до ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою він може знищити, сховати або спотворити докази кримінального правопорушення, які не відомі стороні обвинувачення.

Також є реальним ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може продовжити вчинення цього кримінального правопорушення, або вчинити новий, на що вказує те, що кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 вчинялось ним конспіративно, в умовах військового стану, з корисливих мотивів, підтримуючи зв`язок з невстановленими особами; він є раніше судимою особою.

Крім того, ОСОБА_4 не працює, джерела його доходів невідомі. Для вчинення злочинних дій переміщується територією України. Отже, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання не є настільки міцними для того, щоб ОСОБА_4 на час розслідування та судового розгляду не вчинив спроб переховуватися від слідства та суду.

Наявність ризику, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведено.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, раніше судимий, а тому до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 одружений, не працює, раніше судимий за ч.3 ст.307 КК України, відомості про стан здоров`я та характеризуючих даних сторонами не надано, наявні вагомі докази про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як встановлено, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Вище викладене у сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів з 07.01.2025 по 06.03.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику, негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1