Справа № 188/564/23
Провадження № 1-кп/188/42/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038 від 15.02.2023р. відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

с. Тиранове Васильківського району Дніпропетровської області,

громадянин України, освіта середня, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не одружений, не працює,

неповнолітніх дітей не має, раніше судимий:

- 25.02.2016р. Покровським районним судом Дніпропетровської

області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців

позбавлення волі, ухвалою Красногвардійського районного

суду м. Дніпропетровська невідбутий строк покарання замінено

на обмеження волі, звільнений 10.08.2018р. на підставі ухвали

Самарського районного суду м. Дніпропетровська від

02.08.2018 року умовно-достроково з невідбутим строком

9 місяців 18 днів;

- 15.11.2021р. Петропавлівським районним судом Дніпропетровської

області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років

позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

за участю прокурора: ОСОБА_5

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ продовжено строком на 90 діб, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ від 16.11.2022р. продовжено на 90 діб, Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-ІХ від 07.02.2023р. продовжено на 90 діб.

ОСОБА_4 , працюючи відповідно до наказу № 48п-1 від 22.02.2022р. водієм навантажувача в Товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Нібас» та являючись, відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.02.2022р., матеріально-відповідальною особою за збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, у тому числі паливно-мастильних матеріалів, привласнив майно, що належить ТОВ АФ «Нібас», спричинивши останньому шкоду на загальну суму 1 900, 4 грн. при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , 31.01.2023р. близько 19:00 години (точний час в ході судового розгляду не встановлений), перебуваючи в гаражі на території ТОВ АФ «Нібас», що розташований за адресою: вул. Польова, 130 в смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, злив з бака навантажувача 40 літрів дизельного палива марки «Євро», яке згідно договору про повну матеріальну відповідальність ввірене йому ТОВ АФ «Нібас», таким чином повторно, в умовах воєнного стану привласнив 40 літрів дизельного палива марки «Євро», вартістю 1 900, 4 грн., з розрахунку, що вартість 1 л дизельного палива марки «Євро» становить 47, 51 грн.

Дизельне паливо ОСОБА_4 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , у період часу з 1 по 10 лютого 2023р. (точні дата та час в ході судового розгляду не встановлені), керуючись корисливими намірами з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з території 6-го складу ТОВ АФ «Нібас», що розташований за адресою: вул. Шкільна в смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, скориставшись тим, що навколо нікого немає, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, повторно, викрав металобрухт, а саме: десять металевих решіток, металеву рельсу довжиною 2 м та два шахтних швелера довжиною по 2,4 м кожний, спостерігає, в умовах воєнного стану, повторно, викрав металобрухт, а саме: десять металевих решіток, металеву рельсу довжиною 2 м та два шахтних швелера довжиною по 2,4 м кожний, загальною вагою 698 кг, чим спричинив матеріальну шкоду ТОВ АФ «Нібас» на суму 3 490 грн., із розрахунку, що 1 кг металобрухту коштує 5, 00 грн.

Викрадене ОСОБА_4 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ТОВ АФ «Нібас» матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений у скоєнні кримінальних правопорушень визнав себе винним частково, а саме: лише за ч. 4 ст. 191 КК України за епізодом привласнення дизельного пального. До того ж повідомив, що на стадії досудового розслідування до нього застосовувалась фізична сила та чинився моральний тиск.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності, повідомивши, що претензій до обвинуваченого не має, цивільного позову заявляти не будуть.

В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 і з приводу вчинення ним кримінальних правопорушень їй нічого не було відомо. Про ці події вона дізналась тільки після того, як до них додому приїхали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що обвинуваченого він знає давно, у них дружні стосунки, знає, що обвинувачений працював в ТОВ «Нібас». В лютому 2023 року обвинувачений зателефонував і попросив свідка допомогти йому по якійсь справи. Свідок вийшов назустріч до обвинуваченого, який чекав його на дорозі на вул. Кірова в смт. Петропавлівка на своєму погрузчику (автомобіль, на якому працював обвинувачений) на дорозі, у якого в ковші знаходився всілякий металобрухт, а саме: ресора, швелер, решітка і т.і. Обвинувачений просив допомогти йому підняти з землі рейсу, яка впала, та погрузити назад до ковша. Свідок не питав про походження цього металу, допоміг обвинуваченому і вони привезли все до металоприймальника. Обвинувачений зателефонував працівнику по прийняттю металу і той прийшов та прийняв метал. Обвинувачений поїхав по справам, а свідок отримав гроші за метал, з якими пішов додому. Через годину обвинувачений повернувся і забрав гроші.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що знає обвинуваченого як місцевого мешканця, стосунки нормальні, конфліктів не було. Взимку 2023 року обвинувачений прийшов до нього додому і попросив в борг 2 000, 00 грн., сказавши, що його забирають на війну і йому необхідно привести в порядок свої документи, але свідок зайняв 1 700, 00 грн. Через тиждень він запропонував повернути борг соляркою в кількості 40 літрів, свідок погодився і її принесли свідку додому якійсь хлопці від імені обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що працював разом з обвинуваченим в АФ «Нібас», стосунки були нормальні. В січні 2023 року обвинувачений зателефонував свідку і повідомив, що злив з погрузчика солярку і запропонував свідку гроші за те, щоб той його не видав і нікому не розповів про це, але свідок відмовився і доповів про цей випадок інженеру, а той повідомив начальнику охорони. Свідок також повідомив про те, що і раніше хтось зливав солярку з погрузчика, але на запитання свідка обвинувачений нічого не відповідав.

Свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що з обвинуваченим у нього товариські стосунки. В один із днів взимку 2023 року обвинувачений зателефонував до нього і повідомив, що привезе на фірму, де свідок приймає метал, якийсь металобрухт. Через 20 хвилин привіз на погрузчику метал, ви грузив та сказав, щоб гроші за метал свідок віддав ОСОБА_11 , який приїхав разом із ним, а сам поїхав. Металу було приблизно 700 кг, гроші за який в сумі 2 100 грн. свідок віддав ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він також працює в ТОВ «Нібас», де відбулась крадіжка металевих виробів, про яку він дізнався від відповідальних осіб цього підприємства.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що працює бухгалтером і заправщиком в ТОВ «Нібас». Обвинувачений працював на погрузчику, який вона заправляла пальним. В січні 2023 року обвинувачений приїхав на заправку, де залив палива до повного баку і поїхав. В той період на погрузчику працював він один.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що працює приватним підприємцем і торгує металопрокатом, з обвинуваченим знайомий приблизно один рік. На початку 2023 року до нього зателефонував директор ТОВ «Нібас» ОСОБА_15 і сказав, що приїдуть хлопці і візьмуть якийсь метал, за який він потім розрахується. Потім дійсно приїхав обвинувачений ще з одним хлопцем і вибрали два металеві профілі. Через тиждень свідок зателефонував обвинуваченому, який повідомив, що метал вже не потрібен і привіз його назад.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини його вина у скоєнні кримінальних правопорушень в повному обсязі підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- наказом ТОВ агрофірма «Нібас» № 48п-1 від 22.11.2022р. про прийняття ОСОБА_4 з 22.11.2022 року на постійну роботу на посаду водія навантажувача;

- договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.11.2022 року;

- заявою ТОВ агрофірми «Нібас» № 7 від 01.02.2023р., відповідно до якої 01.02.2023 року в результаті проведення замірів рівня палива в баках техніки була виявлена крадіжка дизельного палива в кількості 40 літрів, а саме: в баках навантажувача JSB 531-70, держ. номер НОМЕР_1 ;

- довідкою від 01.02.2023р., відповідно до якої закупівельна вартість дизельного палива становить 45, 60 грн. за 1 літр;

- видатковою накладною № НП20-17019 від 17.01.2023р. щодо вартості дизельного палива;

- товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів від 17.012023р.;

- наказом ТОВ Агрофірми «Нібас» від 01.01.2023р. № 15 «Про встановлення норм використання палива», згідно якого встановлено норми витрат палива при переїзді Автонавантажувача JCB 541-70 (509-66АЕ) 6,8 л на 100 км;

- протоколом огляду місця події від 23.02.2023р., в ході якого було оглянуто гаражне приміщення тракторної бригади ТОВ АФ «Нібас», що розташоване по вул. Польова в смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, де знаходився навантажувач, з якого викрадене дизельне паливо;

- відомість обліку видачі дизельного пального за січень 2023 року, з якої вбачається, що в січні 2023 року пальне отримував лише ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду від 28.02.2023 року, відповідно до якого було оглянуто дві каністри блакитного кольору ємністю по 20л кожна з дизельним паливом, який видав добровільно ОСОБА_8 ;

- висновком експерта від 01.03.2023р. № 1040/23, відповідно до якого ринкова вартість дизельного палива марки «Євро» об`ємом 40 літрів, станом на 01.02.2023 року становила 1 900, 40 грн.;

- заявою ТОВ АФ «Нібас» № 23 від 01.03.2023р., відповідно до якої в результаті огляду території 6-го складу ТОВ АФ «Нібас», який розташований по вул. Шкільна, була виявлена крадіжка виробів з металу, а саме: решітки металеві 10 шт., швелер шахтний 2 шт., рельса 1 шт.;

- довідкою ТОВ АФ «Нібас» № 29 від 02.03.2023р., згідно якої вартість викраденого майна складає 28 000, 00 грн., а саме: решітки металеві 10 шт. на суму 9 600, 00 грн., швелер шахтний 2 шт. на суму 2 400, 00 грн., рельс залізничний Р-75 1 шт. на суму 16 000, 00 грн.;

- протоколом огляду місця події від 02.03.2023 року, відповідно до якого було оглянуто територію 6-го складу ТОВ АФ «Нібас», яка розташована по вул. Шкільна в смт. Петропавлівка, та місце, звідки було викрадено металеві вироби;

- протоколом огляду від 02.03.2023 року, згідно якого ОСОБА_10 , перебуваючи по вул. Сонячна в смт. Петропавлівка, добровільно надав для огляду та подальшого вилучення металеві вироби, а саме: 2 шахтних швелера довжиною по 2, 4 м кожний, рельсу металу довжиною 2 м та одну металеву решітку, які він купив у ОСОБА_4 за 1 000, 00 грн.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.03.2023р., згідно якого серед пред`явлених фотокарток свідок ОСОБА_10 впізнав під № 3 чоловіка, якого добре знає, як ОСОБА_4 , у якого на початку лютого 2023 року купив металеві вироби. Згідно довідки до протоколу під номером 3 міститься фотокартка ОСОБА_4 , 1997р.н.;

- протоколом зважування від 02.03.2023р., згідно якого вага металевих виробів, а саме: металевої решітки, 2-ох шахтних металевих швелерів, однієї рельси становить 185 кг, вага решітки 57 кг, вага швелера 50 кг, вага рельси 28 кг;

- висновком експерта № 1038/23 від 10.03.2023р., згідно якого ринкова вартість металобрухту вагою 698 кг за цінами брухту металів станом на 01.02.2023р. могла становити 3 490, 00 грн.;

- наказом ТОВ АФ «Нібас» № 4 п. 4 від 23.02.2023р. про звільнення ОСОБА_4 , водія навантажувача, за здійснення за місцем роботи крадіжки майна роботодавця.

Вказаними доказами підтверджується факт скоєння саме обвинуваченим, а не іншою особою, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України.

До того ж, вивчені судом докази підтверджують дійсні обставини справи щодо вчинення обвинуваченим інкримінуємих йому кримінальних правопорушень, повністю узгоджуються з показами свідків та не суперечать матеріалам кримінального провадження, які встановлені в судовому засіданні шляхом повного та усестороннього дослідження доказів.

Крім того, судом досліджена постанова старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_16 від 26.12.2024р. про закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження № 0001922 від 29.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях співробітників Національної поліції.

Вказаним доказом спростовується версія обвинуваченого про застосування щодо нього на стадії досудового розслідування психологічного та фізичного тиску з боку співробітників поліції Дніпропетровської області.

Тобто, факту порушення прав обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, не встановлено.

Так, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно зі ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Дослідивши докази обвинувачення суд вважає їх належними, допустимими і достатніми для висновку, що поза розумним сумнівом вина обвинуваченого в скоєнні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю, факт скоєння ним кримінальних правопорушень є повністю доведеним та таким, що не підлягає сумніву.

Докази у відповідності до ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України є законними і отримані у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений винним себе визнав частково, пояснивши, що дійсно викрав дизельне пальне, але до викрадення металевих виробів не має жодного відношення.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення покарання.

Дослідивши докази обвинувачення суд вважає їх належними, допустимими і достатніми для висновку, що поза розумним сумнівом вина обвинуваченого в скоєнні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю, факт скоєння ним кримінального правопорушення є повністю доведеним та таким, що не підлягає сумніву.

Так, свідки, що були допитані в судовому засіданні, давали чіткі, послідовні та детальні показання, не є зацікавленими особами у справі та не мають з обвинуваченим неприязних стосунків, що не дає суду підстав сумніватися в їх правдивості.

Покази свідків повністю узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколами огляду предметів, в результаті яких свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 добровільно пред`явили для огляду та подальшого вилучення дизельне паливо та металеві вироби, які їм привіз особисто ОСОБА_4 , висновками експертів щодо вартості викраденого майна, протоколом пред`явлення особи для впізнання та ін.

Так, свідок ОСОБА_8 пояснив, що взимку 2023 року ОСОБА_4 особисто приніс до нього додому дві каністри дизельного пального в рахунок боргу, який останній повинен був повернути.

Крім того, свідок ОСОБА_10 детально розповів про обставини купівлі у ОСОБА_4 металевих виробів, які останній привіз на склад прийомки взимку 2023 року, загальною вагою близько 700 кг.

Вказані покази повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_7 , який також суду пояснив, що в лютому 2023 року ОСОБА_4 просив його допомогти привезти на пункт здачі металу певні металеві предмети, гроші за які він отримав особисто, а потім віддав ОСОБА_4 .

Отже, суд розцінює покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 як такі, що повністю відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, покази зазначених свідків повністю узгоджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом зважування та протоколами огляду предметів, в результаті яких підтвердилась вага металевих предметів, виявлених на пункті приймання металу та, відповідно їх наявність.

До того ж, вказані свідки чітко вказали на ОСОБА_4 , як на особу, яка привозила дизельне пальне в рахунок боргу свідку ОСОБА_8 , та привозила металеву вироби на пункт прийомки свідку ОСОБА_10 .

До того ж допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що у них були нормальні стосунки з обвинуваченим, будь-яких неприязних стосунків вони з ним не мали, підстав для обмовлення обвинуваченого в судовому засіданні не встановлено.

Вказані обставини обвинувачений не спростовував.

Стороною захисту встановлені в судовому засіданні обставини не спростовані.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в скоєнні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю.

Докази у відповідності до ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України є законними і отримані у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

У відповідності зі ст. 18 Кримінального кодексу України обвинувачений - фізична особа, яка досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Суд вважає юридичну кваліфікацію скоєних ОСОБА_4 кримінальних правопорушень вірною за:

- ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану;

- за ч. 4 ст. 191 КК України привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Між тим, 9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 6 ст. 3 КК України визначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, вартість якого становить 1 900, 4 грн.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн., відповідно 50 відсотків від його розміру становить 1 342,00 грн., а розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2 684 грн.

Таким чином, в зв`язку з декриміналізацією викрадення чужого майна вартістю до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та оскільки вартість майна, у привласненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , по вищевказаному епізоду, не перевищує вказаного розміру, вчинене ним діяння не підлягає кваліфікації за ч. 4 ст. 191 КК України.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 ч.1 або п.1-2 ч.2 цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п.1 ч.2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному прядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

В судовому засіданні обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки відбулась декриміналізація частини вчинених ОСОБА_4 діянь на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», враховуючи згоду обвинуваченого, кримінальне провадження підлягає закриттю відповідно до п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він раніше судимий за скоєння злочинів проти власності, скоїв кримінальні правопорушення в період іспитового строку, що насамперед свідчить про його несумлінне ставлення до загальноприйнятих норм і правил поведінки в суспільстві та його відношення до скоєного. Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та категорично не бажає цього робити, продовжує протиправну поведінку, що свідчить про сформованість стійкої спрямованості особистості обвинуваченого ОСОБА_4 на вчинення злочинів корисливого характеру, підвищений рівень його суспільної небезпечності та неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, звільнений за скоєння крадіжки за місцем роботи, не має стабільного заробітку, не має сталих соціальних зв`язків.

Обставин, що відповідно до ст.ст. 66, 67 Кримінального кодексу України, пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: дві каністри з дизельним паливом об`ємом по 20 л кожна та металеві вироби, а саме: 1 металеву решітку, два шахтних швелера довжиною по 2, 4 м кожний та металеву рельсу довжиною 2 м, які на підставі розписок передані на зберігання потерпілому, - залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 440 (чотириста сорок) грн. 00 коп.

Захід забезпечення кримінального провадження в вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021р. остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання, тобто з 13.03.2023р.

Кримінальне провадження № 0000038 від 15.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, закрити в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: дві каністри з дизельним паливом об`ємом по 20 л кожна та металеві вироби, а саме: 1 металеву решітку, два шахтних швелера довжиною по 2, 4 м кожний та металеву рельсу довжиною 2 м, які на підставі розписок передані на зберігання потерпілому, - залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 440 (чотириста сорок) грн. 00 коп.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1