ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13березня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представник потерпілої Бургало - адвоката ОСОБА_11 ,

представника сектору ювенальної превенції Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000281 від 15.02.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, на утримнні нікого не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, з середньою освітою,навчається у ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», не одруженого, на утримнні нікого не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наступнихобставин.

15.02.2022 близько 00 год. 20 хв., неповнолітній ОСОБА_5 перебуваючи разом з ОСОБА_13 (матеріали кримінального провадження щодо якого виділено судом в окреме провадження далі ОСОБА_13 ), ОСОБА_14 ( матеріали кримінального провадження щодо якого виділено судом в окреме провадження далі ОСОБА_14 ) та неповнолітнім ОСОБА_6 , поруч з територією домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_4 , помітив припаркований на узбіччі дороги автомобіль «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_10 , після чого в нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, та запропонував заволодіти вказаним автомобілем ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , на що останні погодились.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 15.02.2022 приблизно о 00 год. 25 хв. ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, спільно, за попередньою змовою групою осіб, не маючи дозволу власника та впевнившись, що за їх діями, ніхто не спостерігає, підійшли до автомобіля - «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору. Далі ОСОБА_5 , приклавши фізичну силу, руками відчинив задні дверцята автомобіля та потрапив в середину салону, після чого відчинив водійські дверцята, через які в салон потрапив ОСОБА_13 , який сів за кермо вказаного транспортного засобу, та пошкодивши кришку рульової колонки та обірвавши дроти з замка запалення, намагався завести його, але не зміг. Після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , за допомогою фізичної сили, штовхаючи, привели автомобіль в рух, та відкотили його від вказаного домоволодіння на беріг річки «Унава», що протікає неподалік вул. Незалежності в м. Фастів Київської області, встановивши таким чином контроль над транспортним засобом.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 завдали потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 9387,05 грн., та позбавили останню можливості розпоряджатися власним транспортом засобом.

ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

15.02.2022 близько 00 год. 20 хв., неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючин разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та неповнолітнім ОСОБА_5 , поруч з територією домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_4 , де був припаркований на узбіччі дороги автомобіль «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_10 , погодився разом з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 на пропозицію ОСОБА_5 незаконно заволодіти зазначеним транспортним засобом.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 15.02.2022 приблизно о 00 год. 25 хв. ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , перебуваючи поруч з територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, спільно, за попередньою змовою групою осіб, не маючи дозволу власника та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору. Далі ОСОБА_5 , приклавши фізичну силу, руками відчинив задні дверцята автомобіля та потрапив в середину салону, після чого відчинив водійські дверцята, через які в салон потрапив ОСОБА_13 , який сів за кермо вказаного транспортного засобу, та пошкодивши кришку рульової колонки та обірвавши дроти з замка запалення, намагався завести його, але не зміг. Після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , за допомогою фізичної сили, штовхаючи, привели автомобіль в рух, та відкотили його від вказаного домоволодіння на беріг річки «Унава», що протікає неподалік вул. Незалежності в м. Фастів Київської області, встановивши таким чином контроль над транспортним засобом.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 , ОСОБА_20 ,, ОСОБА_14 та ОСОБА_5 завдали потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 9387,05 грн., та позбавили останню можливості розпоряджатися власним транспортом засобом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , у присутності законного представника ОСОБА_9 , визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та пояснив, що 14 лютого 2022 року, близько 01 год. він разом ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 прогулювались по мікрорайону Казнівка в м. Фастові. Надалі вони вирішили покататись на автомобілі. Помітили автомобіль марки ВАЗ 2101. Він підійшов до вказаного автомобіля та виявив, що двері у ньому були відчинені. Він відчинив двері, ОСОБА_21 сів за кермо і вони всі разом почали штовхати її до другого пляжу річки «Унава». ОСОБА_22 попросив у ОСОБА_14 запальничку та підпалив сидіння водія автомобіля, або підпалив спочатку бумагу, яку поклав на сидіння. Вони відійшли від автомобіля, ОСОБА_21 почав знімати подію на відео. Після чого, вони розійшлися по домівках. Наступного дня, в другій його половині, до нього приїхала поліція. Зауважив, що за кермом автомобіля був ОСОБА_23 всі інші штовхали автомобіль. Ідея підпалити автомобіль виникла саме у ОСОБА_24 була ідея просто покататись на автомобілі. У скоєному розкаявся. Уточнив, що після ОСОБА_25 автомобіля, вони порозбігалися з місця події. Він бачив, що ОСОБА_23 залишився знімати пожежу, свої дії він не пояснював. ОСОБА_23 не повідомляв їм про намір спалити автомобіль. Побачивши, що горить водійське сидіння автомобіля всі почали відходити. Коли загорілось водійське сидіння всі знаходились поруч на відстані 15-20 метрів. Також уточнив, що всі почали тікати з місця події, коли загорілось сидіння автомобіля. Коли вже загорівся автомобіль, то вони вже були на великій відстані. ОСОБА_26 не озвучував намір спалити автомобіль, він лише запитував у всіх запальничку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , у присутності законного представника ОСОБА_8 , визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та пояснив, що 15.02.2025 близько 12 год. ночі він разом ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 прогулювався по вул. Набережна в м. Фастові. У них виникло бажання покататись на автомобілі. Потім вони побачили автомобіль ВАЗ 21011 та захотіли на ньому покататись. Вони підійшли до вказаного автомобіля, в якому були відчинені двері (не замкнені на ключ). ОСОБА_23 сів в салон автомобіля та намагався завести автомобіль, але у нього це зробити не вдалося. Потім він разом ОСОБА_27 почали штовхати автомобіль. Доштовхали вони автомобіль на другий пляж, де він загруз в піску. Вже на пляжі вони спробували завести автомобіль, але у них не вдалося це зробити. ОСОБА_23 запитував, чи є в когось запальничка, яка була наявна тільки у ОСОБА_28 ( ОСОБА_6 ) намагався переконати ОСОБА_23 , щоб той не підпалював автомобіль. Проте, ОСОБА_23 хотів підпалити автомобіль. Зауважив, що на момент підпалу їх трьох це його, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , вже не було на місці події. Вони зрозуміли, що у ОСОБА_23 є намір підпалити автомобіль, то вирішили піти звідти. Коли вони відходили, автомобіль ще не горів, але ОСОБА_31 потім розповідав, що він підпалив папірці, які поклав під водійське сидіння автомобіля. Зауважив, що на автомобілі вони хотіли покататись. У скоєному розкаявся. Уточнив, що не бачив, як ОСОБА_23 знімав подію, він побачив це відео в «Інтернеті».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 (до того як матеріали кримінального провадження щодо нього були виділено в окреме провадження у зв`язку із розшуком) пояснив, що 14.02.2022 він разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 прогулювались по вулиці в мікрорайоні «Казнівка», поблизу другого пляжу. Надалі, їм захотілось покататись на автомобілі. Така їхня дума була спільною. Потім вони помітили автомобіль марки ВАЗ 2101 синього кольору, якщо він не помиляється. Даний автомобіль, як він пам`ятає, був не зачинений. Уточнив, що двері автомобіля легко відчинилися. Надалі вони спустили цей автомобіль «з товкача» до другого пляжу. Таким чином намагались завести автомобіль, але він не заводився. Хто сів в середину автомобіля він не пам`ятає. Зазначив, що він товкав автомобіль разом ОСОБА_6 та ще з однією особою, хто саме з присутніх тоді був, він не пам`ятає. Штовхали вони автомобіль у напрямку річки, а саме другого пляжу. Штовхаючи автомобіль, вони подолали відстань близько 500 метрів, проте не змогли завести цей транспортний засіб. Поблизу річки, вони також намагались завести автомобіль, проте він не заводився. Потім, комусь з них прийшла думка спалити той автомобіль, таким чином його знищити. Для чого це було потрібно він не зрозумів. ОСОБА_23 попросив у нього запальничку. Після чого він надав ОСОБА_23 запальничку. Для чого запальничка потрібна була ОСОБА_32 він не зрозумів. ОСОБА_23 підпалив бумагу, яку кинув на сидіння автомобіля, від чого цей транспортний засіб загорівся. Потім вони всі порозбігалися з місця події по домівках. Уточнив, що під час підпалу автомобіля вони всі четверо ( ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 ) були присутні на місці події. Подія відбувалась близько 23-24 години, була вже ніч. Хто саме керував автомобілі він не пам`ятає, штовхали автомобіль троє осіб. Наголосив, що автомобіль не був зачинений. Зазначив, що автомобіль, штовхаючи його, намагались завести всі, крім ОСОБА_33 . Він не пам`ятає назву вулиці, де відбувалась подія. Вину у вчиненому визнав. Уточнив, що відійшовши від місця події на 100 метрів, він бачив, як ОСОБА_23 був з телефоном в руках, начебто знімав. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в цей момент перебували поблизу нього на відстані 15-20 метрів.

Потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні надала наступні показання, що раніше була знайома з обвинуваченими, які навчались у школі № 7, де вона працює. Уточнила, що ОСОБА_34 приживає наразі недалеко від неї, а ОСОБА_35 раніше проживав недалеко від її домоволодіння. ОСОБА_13 вона знала по школі, а ОСОБА_14 вона не знає. Зазначила, що 15 лютого 2022 року близько 07 год. 30 хв. коли вона прокинулась. ЇЇ донька ОСОБА_36 збиралась на роботу, глянула у вікно та запитала, де їх автомобіль. Вони разом вийшли на вулицю та побачили, що автомобіля на місці не було. Вони почали шукати тоді автомобіль, проте не знайшли його. Надалі донька зателефонувала у поліцію. Потім донька пішла до річки і через деякий час зателефонувала та повідомила, що автомобіль стоїть поблизу річки. Вона також спустилась до річки, де побачила автомобіль, який був спалений. Два колеса з лівої сторони автомобіля вгрузли в лід, а інші два колеса з правої сторони, стояли в піску. Потім працівники поліції проводили огляд місця події. Через деякий час, її донька показала відео, яке було в мережі «Інтернет» і яким було зафіксовано підпал їхнього автомобіля. Зауважила, що вночі одна з її сусідок викликала пожежну службу. Сусіди бачили, що горів автомобіль, але вони не знали кому він належить. Зазвичай вони залишали автомобільна дорозі поблизу будинку. Цим автомобілем зазвичай користувались її донька та чоловік. Автомобіль був у технічно справному стані, автомобіль був заправлений пальним. Чоловік поставив в автомобіль відповідний пристрій (засіб від угону), а тому хто не знав про це, завести автомобіль було не можливо. Перед подією, автомобіль залишила поблизу домоволодіння, її донька. Зауважила, що автомобіль зазвичай зачинявся. Повідомила, що в день коли вони виявили автомобіль, вона бачила на місці події ОСОБА_37 та запитала у них, можливо вони щось бачили. Проте, ОСОБА_13 та ОСОБА_34 тоді відповіли, що самі прийшли подивитись. Вже пізніше до неї приходили матір ОСОБА_13 та матір Віляйка та повідомляли, що їхні діти сильно розкаюються та жалкують про скоєне. Зауважила, що ОСОБА_13 єдиний хто відшкодував їй шкоду. Наполягала на том, що в день події автомобіль був замкнений.

У судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_9 пояснив, що 14 лютого 2022 її син ОСОБА_5 пішов до свого однокласника з яким вони разом вирішили погуляти, оскільки було свято. Зі слів сина вона знає, що вони відпочивали, слухали музику. Вона періодично телефонувала сину і все було добре. Близько 22 год. вона зателефонувала сину і попросила його вже йти додому. Він відповів, що ще трішки погуляє та прийде. Коли її син прийшов додому вона не пам`ятає, але на той момент вже спала. Близько 09 год. Ранку вона помітила, що поблизу її домоволодіння ходить поліція та розпитують, може хтось бачив як спалили автомобіль. На той момент вона не знала, що її син був учасником тієї події. Ближче до вечора приїхали працівники поліції, сказали збиратись та їхати у відділок. Поліцейські тоді підозрювали її сина в тому, що він разом з друзями угнав автомобіль та підпалив його на річці. Повідомила, що її син раніше притягувався до кримінальної відповідальності у 2021 році. Він разом з ОСОБА_13 та іншими особами, незаконно проникли до складу. ЇЇ сину тоді призначили покарання з іспитовим строком один рік. Зауважила, що в школі її син навчався на середньому рівні, ніяких скарг на його поведінку до неї не надходило. ЇЇ син закінчив дев`ять класів школи № 7 м. Фастова. Яким чином її син познайомився з ОСОБА_13 , їй не відомо.

У судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 пояснила, що 14 лютого 2022 року її син залишився вдома, а вона пішла в гості. Близько 22 год. вона повернулась додому, а її син разом з ОСОБА_38 сиділи в гаражі та слухали музику. Зазначила, що на той момент ОСОБА_14 та ОСОБА_13 тоді в гаражі не було. Потім вона пішла в будинок та заснула. Наступного дня, ввечері приїхали поліцейські та кликали ОСОБА_39 . Потім поліцейській повідомили, що її син спалив автомобіль. Зауважила, що раніше її син не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Скарг на її сина за місцем навчання ніколи не було. На момент події її син дружив з ОСОБА_40 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вона тоді не знала. Наразі її син продовжує навчання в м. Біла Церква.

Письмові докази

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування 15.02.2022 о 23 год. 20 хв. було внесено відомості до ЄРДР № 0000281 за ч. 2 ст. 289 КК України (т. 3 а.с. 135 а).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.02.2022, о/у Фастівського РУП ГУ НП в Київській області прийняв усну заяву від ОСОБА_10 якій вона просить прийняти міри відносно невідомої їй особи, яка в ніч на 15.02.2022 незаконно заволоділа її автомобілем марки ВАЗ 21011 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу її подвір`я в м. Фастові по вул. Набережна, 34 та в подальшому пошкоджений шляхом підпалу (т. 3 а.с. 137).

Як вбачається зі змісту рапорта старшого інспектора-чергового Фастівського РУП ГУ НП в Київській областізареєстрованого 15.02.2022 в журналі єдиного обліку за № 1923 Фастівського РУП, 15.02.2022 о 08 год. 37 хв надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.02.2022 о 08 год. 36 хв за адресою: м. Фастів, вул. Набережна, 34 а, протягом ночі викрали автомобіль ВАЗ 21011 д н.з. НОМЕР_1 , який стояв на вулиці біля подвір`я, у баку було 17 літрів пального, видимих пошкоджень не було, ключі від автомобіля перебували вдома. Заявник: ОСОБА_41 (т. 3 а.с. 138).

Судом досліджено протокол огляду місця події від 15.02.2022, фототаблиця, з огляду на які, слідчим, у присутності потерпілої ОСОБА_10 , спеціаліста, у загальнодоступному місці, без участі понятих, було оглянуто частину узбіччя дороги, що навпроти гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , де на ґрунті частково відображено сліди, що нагадують сліди протектора коліс. Під час огляду місця події ОСОБА_10 вказала на вищезгадане місце та пояснила, що саме в даному місці знаходився припаркований транспортний засіб ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 , який був викрадений в ніч на 15.02.2022 (т. 3 а.с. 139-143).

Судом досліджено протокол огляду місця події від 15.02.2022, фототаблиця, з огляду на які слідчим у присутності понятих, спеціаліста-криміналіста, було оглянуто ділянку піщаного пляжу № 2 річки «Унава», що в м. Фастів Київської області, поруч з дерев`яним містком. Безпосереднім об`єктом огляду є транспортний засіб, який розташований по ліву сторону від вищезазначеного містка, поруч з краєм берега на грані з водою. На момент огляду встановлено, що транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21011 , р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Оглядом встановлено, що автомобіль має сліди термічного ушкодження у сіх вузлів та агрегатів (повністю пошкоджений вогнем). На даху автомобіля наявний металевий багажник. В задній правій частині наявний фрагмент пластикового бампера. На момент огляду дверцята автомобіля зачинені, пошкоджень запірних пристроїв дверей не виявлено. На транспортному засобі, на задній частині, в місці кріплення реєстраційного номерного знаку, наявний фрагмент номерного знаку, який має сліди термічних пошкоджень. Оглядом ділянки поруч з автомобілем, а саме: на відстані 1 м. від правої передньої частини виявлено реєстраційний номерний знак автомобіля 39809 КК, який має пошкодження у вигляді обгорілості лако - фарбового покриття. Оглядом кузова автомобіля встановлено, що на задній частина порогу автомобіля наявне лако - фарбове покриття ситнього кольору. Виявлений під час огляду пошкоджений полум`ям автомобіль марки ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 було вилучено (т. 3 а.с. 144-149).

В судовому засіданні досліджено постанову про визнання речовими доказами від 16.02.2022, розписку потерпілої ОСОБА_10 та свідоцтво про реєстрації транспортного засобу, згідно яких автомобіль ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 , 1976 року випуску, в пошкодженому стані внаслідок дії вогню, який належить ОСОБА_10 , було визнано речовим доказом та передано під розписку цій потерпілій (т. 3 а.с. 150, 151, 153).

Згідно дослідженого судом висновку експерта № СЕ-19/111-22/10950-АВ від 02.05.2022 (автотоварознавча експертиза, яка була призначена постановою слідчого від 23.02.2022), ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 , 1976 року виготовлення, станом на 14.02.2022 становила 9387,05 грн (т. 3 а.с. 154, 157-161).

Як вбачається зі змісту довідки про витрати на проведення експертизи, згідновисновку експерта № СЕ-19/111-22/10950-АВ від 02.05.2022, витрати на проведення цієї експертизи складають 686 грн 48 коп. (т. 3 а.с. 156).

Судом також було досліджено свідоцтво про народження ОСОБА_5 , паспорт громадянина України та особову картку на ім`я ОСОБА_5 , характеристика ОСОБА_5 з місця навчання та проживання, довідки від лікарів нарколога та психіатра видані ОСОБА_5 , вимоги про судимість на ім`я ОСОБА_5 , вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2022, свідоцтво про народження ОСОБА_6 , характеристика ОСОБА_6 з місця навчання та проживання, довідки від лікарів нарколога та психіатра видані ОСОБА_6 , вимоги про судимість на ім`я ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 162, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169, 170, 171-179, 180, 181, 182, 183, 184, 185, 186).

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.

Як вбачається з обвинувального акту, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_5 зазначено, що він обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб,а тому дії ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні були кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як вчинені повторно.

Так, згідно ч. 3 ст. 32 КК Українивчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.

У ч. 2 Примітки до ст. 289 КК України вказано що відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або кримінальне правопорушення, передбачене статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 290, 410 цього Кодексу.

Як вбачається з вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2022 року, ОСОБА_5 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, пов`язане із проникненням і в інше приміщення), до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном.

При цьому злочин, за який було засуджено ОСОБА_5 згідно вироку від 24.05.2022 року було вчинено ним 05.09.2021 року, тобто до вчинення злочину у даній справі.

За даних обставин, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2ст. 289 КК Україниповністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 останній в силу ст. 89 КК України не судимий, оскільки ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 14.07.2023 року звільнений від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі за вироком суду від 24.05.2022 року у зв`язку із закінченням іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно , за місцем навчання посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання неповнолітньому суд враховує також умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 . Так, з висновку досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме Фастівським РВ № 2 філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 25.12.2024,вбачається, що дослідження характеризуючої особу інформації за місцем його проживання та навчання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірності небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства. Відділ пробації рекомендує проводити роботу з ОСОБА_5 , спрямовану на підвищення рівня обізнаності щодо причинно-наслідкових зв`язків, набуття навичок критичного мислення. У разі прийняття рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, відділ пробації вважає доцільним, крім обов`язків, передбачених ч. 3 ст.76 КК України, виконати заходи, передбачені апробаційною програмою: «Формування життєвих навичок»; пройти он-лайн курс на платформі «EdEra», який спрямований на розуміння своїх прав та обов`язків, допоможе усвідомити відповідальність за свої дії та рішення, зрозуміти, що кожна дія має наслідки.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65, 103 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав, ступінь участі умови життя та виховання, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75, 104 КК України і звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з одночасним покладенням на нього встановлених ст. 76 КК України обов`язків.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Саме таке рішення, на думку суду, у даній справі є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання неповнолітньому суд враховує також умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Так, з висновку досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме Фастівським РВ № 2 філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 24.12.2024, вбачається, що дослідження характеризуючої особу інформації за місцем його проживання та навчання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірності небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства. Відділ пробації рекомендує проводити роботу з ОСОБА_6 , спрямовану на підвищення рівня обізнаності щодо причинно-наслідкових зв`язків, набуття навичок критичного мислення. У разі прийняття рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, відділ пробації вважає доцільним, крім обов`язків, передбачених ч. 3 ст.76 КК України, виконати заходи, передбачені апробаційною програмою: «Формування життєвих навичок» (модeль IV «Цілепокладання та побудова життєвих планів»); пройти он-лайн курс на платформі «EdEra», який спрямований на розуміння своїх прав та обов`язків, допоможе усвідомити відповідальність за свої дії та рішення, зрозуміти, що кожна дія має наслідки.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65, 103 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав, ступінь участі, умови життя та виховання, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , його вік, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75, 104 КК України і звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з одночасним покладенням на нього встановлених ст. 76 КК України обов`язків.

Саме таке рішення, на думку суду, у даній справі є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має прав пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_10 та її представник заявлений цивільний позов (в редакції позовної заяви від 06.11.2024) у кримінальному провадженні підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 погодились із позовом потерпілої частково в межах суми завданих матеріальних збитків згідно висновку експерта та ввадали що дана сума повинна бути стягнута із усіх чотирьох обвинувачених, а не із кожного, щодо моральної шкоди заперечили.

Законні представники обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вважали, що відшкодування можливо з чотирьох обвинувачених, а не з кожного у тому розмірі, що просить потерпіла..

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 зазначив, що вцілому суму матеріаоьних збитків визнають та зазначив, що потерпілій пропонувати відшкодування матеріальних збитків в сумі визначеній експертом, однак потерпіла просить стягнути цю суму з кожного обвинуваченого окремо із чим йог підзахисні не погоджуються, позов в частині моральної шкоди не визнають.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної, а також моральної шкоди, завданої в результаті вчинення злочину, суд прийшов до наступного висновку.

Потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов ОСОБА_42 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , та ОСОБА_14 про стягнення на користь позивачки ОСОБА_10 матеріальної шкоду в розмірі по 9387, 05 грн з кожного.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову в частині відшкодування потерпілій матеріальної шкоди, суд прийшов до висновку про його задоволення частково. Як вбачається зі змісту позовної заяви потерпіла зазначає, що своїми умисними протиправними діями відповідачі завдали їй майнової шкоди на загальну суму 9787, 05 грн, яка складається з факту незаконного заволодіння транспортним засобом на суму 9387, 05 грн та з факту таємно викраденого майна на суму 400 грн. Разом тим, як встановлено у судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у співучасті із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчинили заволодіння транспортним засобом потерпілої, чим завдали їй майнової шкоди на суму 9387,05 грн.. При цьому, заволодіння майном потерпілої на суму 400 грн їм не інкримінується, доказів цього потерпіла не надала. Крім того, потерпілою не надано доказів на підтвердження того, чому завдана злочином вчиненим у співучасті сума шкоди в розмірі 9387,05 грн, повинна бути стягнута у цій сумі окремо із кожного із цивільних позивачів в повному розмірі.За даних обставин , вважаю, що із ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , слід стягнути по суми завданої матеріальної шкоди, що становить 2346 грн 76 коп. В іншій частині позову про відшкодування матеріальної шкоди суд відмовляє.

Щодо цивільного позову потерпілої в частині стягнення із ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_14 моральної шкоди, завданої в результаті вчинення злочину в розмірі 80 000 грн, суд прийшов до наступного висновку.

Так, потерпілою не надано до позовної заяви доказів того, яким чином було визначено розмір завданої моральної шкоди, а також цивільний позивач не зазначає яким чином вона просить стягнути дану суму із цивільних відповідачів (солідарно чи з кожного окремо). Разом з тим, суд вважає доведеним, що умисні дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вчинені у співучасті із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 призвели до виникнення у потерпілої ОСОБА_10 певних моральних страждань і хвилювань та втрат немайнового характеру, вимушених змін у життєвих і суспільних стосунках, так як автомобіль був засобом, завдяки якому моя сім`я мала б змогу безперешкодно пересуватись під час воєнного стану. Тому суд виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості,вважає необхідним позов останньої, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на користь потерпілої ОСОБА_10 по 25 000 грн відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Щодо позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди із обвинуваченого ОСОБА_43 , то вони не є предметом даного судового розгляду, у зв`язку із виділенням матеріалів кримінального провадження щодо нього в окреме провадження.

Суд також не вирішує питання щодо долі речових доказів у зв`язку із наявністю виділених у зв`язку із розшуком кримінальних проваджень щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_43 .

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід стягнути на користь держави по із кожного документальнопідтвердженихвитрат на залучення експерта.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 124, 128, 369-371,373,374,376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді (п`ять) роківпозбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки .

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 13 березня 2025.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 289КК України та призначитийому покаранняу виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнитивід відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один)рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 13 березня 2025.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_10 2346 грн (дві тисячи триста сорок шість) грн. 76 коп. матеріальної шкоди та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_10 2346 грн (дві тисячи триста сорок шість) грн. 76 коп. матеріальної шкоди та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судових витратна залучення експерта за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/10950-АВ від 02.05.2022, що становить 171 (сто сімдесят одну) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судових витратна залучення експерта за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/10950-АВ від 02.05.2022, що становить 171 (сто сімдесят одну) грн. 62 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення

Суддя ОСОБА_44