ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/2173/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/551/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Луганськ, громаданку України, без місця реєстрації, фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючу судимості,

засуджено:

-за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.357 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання - 5 років позбавлення волі.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 29 листопада 2023 року, о 11.09, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в продовольчому магазині, що знаходиться на території ринку «Соллі» Київського району, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 323, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи умисно, протиправно та незаконно, реалізовуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, введеного в дію Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб, та неодноразово продовженого, останній раз Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» яким затверджено Указ Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб на всій території України, достовірно знаючи про його введення, з метою збагатитися за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її протиправними діями, направленими на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала сумку потерпілої ОСОБА_9 , в середині якої знаходились грошові кошти в сумі 200 доларів США, згідно даних Національного Банку України викрадені 200 доларів США за офіційним курсом на дату вчинення злочину, а саме: 29.11.2023 становлять 7272 грн. 88 коп. та мобільний телефон TM «Nokia» чорного кольору, модель «106 Dual SIM gray (ТА-1114)» , вартістю 865,96 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 8138,84 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім цього, 29 листопада 2023 року, о 11.09, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в продовольчому магазині, що знаходиться на території ринку «Соллі» Київського району, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 323, керуючись корисливим мотивом, з раптово виниклим умислом, направленим на викрадення офіційного документа, діючи умисно, протиправно та незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її протиправними діями, направленими на викрадення офіційного документа, ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення та заволодіння грошовими коштами, які перебувають на розрахунковому рахунку, шляхом вільного доступу, взяла сумку темно-синього кольору, яка належить потерпілій ОСОБА_9 , в якій знаходились: паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення, ідентифікаційний код, посвідчення ветерана праці, а також банківська картка Приватбанку, тим самим ОСОБА_8 таємно викрала офіційні документи на ім`я ОСОБА_9 . Вищевказані документи мають свої реквізити банку і містять інформацію, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, з метою подальшого незаконного використання шляхом розпорядження документами та грошовими коштами, які перебувають на її балансі з безконтактною технологією проведення платежів, та на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації її дій просить пом`якшити призначене їй вироком покарання шляхом застосування положень ст.ст.69, 75 КК України, оскільки вона щиро покаялася; має захворювання, зокрема заміна тазостегневого суглоба та потребує заміну колінного суглобу; не ухилялась від слідства й суду, з`являлась за першим викликом.

Обвинувачена ОСОБА_8 , будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надала, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останньої.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із матеріалів провадження, обставин, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції встановлено не було.

Твердження обвинуваченої в апеляційній скарзі про наявність такої пом`якшуючої покарання обставин, як щире каяття, є безпідставними.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак відсутність у матеріалах кримінального провадження даних про відшкодування або спроби відшкодувати шкоду потерпілій, а також звернення обвинуваченої до суду з проханням про звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком, що свідчить про відсутність докорів сумління та готовності нести кримінальну відповідальність, вказує на нещирість її каяття.

За таких обставин підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - відсутні.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено до тяжких злочинів та кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, яка в силу ст.89 КК України не має судимості, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною довідкою філії ЦО ДКВС України у Харківській та Луганській областях від 23.08.2024 має захворювання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченої лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах передбачених санкцією статті, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

Що стосується посилання обвинуваченої на виконання нею процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та судовогорозгляду, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст.ст.69, 75 КК України.

З цих же підстав колегія суддів не бере до уваги посилання обвинуваченої на наявність у неї захворювань.

Даних на підтвердження неможливості у зв`язку із захворюваннями відбувати покарання у виді позбавлення волі, стороною захисту не надано.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий:

Судді: