Справа № 304/135/25 Провадження № 1-кс/304/231/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000072 від 01 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000072 від 01 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на речові докази у даному кримінальному провадженні, які вилучені у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» ІМЕІ1 НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування даного кримінального провадження, в ході якого встановлено, що група осіб під час воєнного стану у державі з метою матеріального збагачення, активно здійснює незаконне переправлення осіб чоловічої статі призовного віку, які не мають законних підстав для виїзду за межі України, через державний кордон України в обхід пунктів пропуску в межах Ужгородського району.

Вказує, що 01 березня 2024 року відомості за вказаним фактом з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 332 КК України внесені до ЄРДР за № 0000072.

Також прокурор зазначає, що 17 січня 2025 року органом досудового розслідування було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та за наслідками обшуку вилучено мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» ІМЕІ1 НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 .

Постановою від 18 січня 2025 року вилучені у ході проведення обшуку мобільні телефони були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки такі можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання речових доказів та накладення арешту на майно, зазначає, що у органу досудового розслідування існує необхідність у накладенні арешту на зазначене у клопотанні майно, задля його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні, а також проведення слідчих дій і судових експертиз та повного дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити.

У судове засідання ініціатор клопотання не з`явився, одночасно з клопотанням подав заяву, в якій просив розглянути таке без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити. Додатково подав слідчому судді заяву про те, що власника (володільця) майна повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, будучи повідомленим про місце, дату та час судового засідання з розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 01 березня 2024 року слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000072 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 332 КК України за фактом здійснення групою осіб в умовах воєнного стану незаконного переправлення осіб чоловічої статі призовного віку, які не мають законних підстав для виїзду за межі України, через Державний кордон України в обхід пунктів пропуску в межах Ужгородського району.

З наявного у матеріалах клопотання протоколу обшуку від 17 січня 2025 року видно, що того ж дня органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді в період з 20.33 до 20.55 год було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого останній заявив, що в нього наявні два мобільні телефони марки «iPhone», які добровільно видав, а саме мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» ІМЕІ1 НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 . Дані мобільні телефони поміщені до спецпакетів НПУ ICR 0215589; інші предмети та документи не вилучалися.

Постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 від 18 січня 2025 року вилучені мобільні телефони серед іншого майна визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000072.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Органом досудового розслідування доведено, що вилучене майно, має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000072 та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

В ході розгляду клопотання не доведено та не встановлено обставин, які б давали слідчому судді підстави вважати, що на даний час необхідності у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з підстав збереження речових доказів немає, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту заявленого прокурором майна, враховує можливість використання такого як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000072 від 01 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 17 січня 2025 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , та мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» ІМЕІ1 НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1