Дата документу 16.12.2024Справа № 554/9257/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2024 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000372 накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10.10.2024 року -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту з майна накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10.10.2024 року, у якому просить суд скасувати арешт з майна на яке накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді від 10.10.2024 року.

Заявник в судове засідання не з`явився прохав проводити розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час судового засідання, причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про можливість скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 26.02.2024 року, виходячи з наступного.

Як встановлено, слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 23.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000372 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

10.10.2024 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави накладено арешт на майно, що вилучене 05.10.2023 за місцем проживання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 500 доларів США (купюри номіналом по 100 долларів США з позначеннями PG98454799B G7; PE64296186C E5; PG98454936B G7; PG98454901B G7; PG98454800B G7) та мобільний телефон ОСОБА_3 марки Apple Iphone 14Pro imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заявник вказав, що на його думку відпали підстави для подальшого арешту майна, подальше утримання особистого майна ОСОБА_3 не є співмірним із завданням кримінального провадження та порушує його права як володільця майна. Вказав, що вилучений телефон не є предметом злочину, а доказове значення має інформація, що міститься на ньому, яку можна оглянути та скопіювати. Окрім того, ОСОБА_3 не має статусу підозрюваної особи в рамках даного кримінального провадження.

За правилами ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Єпропейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греціг" (ВП). заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами," має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series A N 98).

Приймаючи дане рішення виходжу також з наступного.

У данному випадку, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника та володільця майна, як арешт особистого майна, власником якого є ОСОБА_3 . Окрім того слідчим, не надано суду доказів, які б вказували на необхідність арешту майна та неможливість його скасування, тому суд з урахуванням вказаного та того, що ОСОБА_3 не має статусу підозрюваного в рамках даного кримінального провадження вважає за можливе скасувати арешт з майна належного ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173, 174, 303, 306-307, 309 КПК України

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000372 накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10.10.2024 року - задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10.10.2024 року, а саме на мобільний телефон ОСОБА_3 марки Apple Iphone 14Pro imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 - скасувати.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Полтавській області повернути ОСОБА_4 мобільний телефон ОСОБА_3 марки Apple Iphone 14Pro imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді від 10.10.2024 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1