Справа № 146/2039/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2024 р. селище Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в.о. начальника Тульчинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль справу за клопотанням в.о. начальника Тульчинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2024 року в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України

Подання обґрунтовано наступним.

ОСОБА_5 був засуджений 14 листопада 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців, ухвалою Крижопільського районного суду від 21 березня 2013 року замінено не відбуту частину покарання більш м`яким покаранням, виправними роботами строком на 1 рік 4 місяці 15 днів з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави.

Дане рішення суду надійшло на виконання Тульчинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області 4 вересня 2023 року, у зв`язку з пересиланням особової справи по територіальності.

В ході виконання судового рішення, а саме 29 липня 2024 року Тульчинським РС № 3 було скеровано подання до ВП №2 РВП ГУНП у Вінницькій області про передачу матеріалів для проведення розшукових заходів відносно гр. ОСОБА_5 .

Відповідно до відповіді ВП № 2 РВП ГУНП у Вінницькій області від 30 вересня 2024 року, встановлено, що під час проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що гр. ОСОБА_5 на даний час проходить службу в ЗСУ, а саме у в/ч НОМЕР_1 та був призваний 23 липня 2024 року. В тому числі було встановлено, що ОСОБА_5 на даний час перебуває в місцях проведення бойових дій в населеному пункті Волчанські хутори, Волчанського району Харківської області.

11 грудня 2024 року Тульчинським РС № 3 філії ДУ «Центра пробації» у Вінницькій області, було отримано відповідь начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, відповідно до якої, солдат ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зарахований до списків особового складу та всі види забезпечення в НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України з 23 липня 2024 року та проходить військову службу по теперішній час.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби від 24 липня 2024 року за № 682-ОС, солдата ОСОБА_5 , призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який прибув з НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 23 липня 2024 року.

Враховуючи вказане в.о. начальника Тульчинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з даним клопотанням про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року.

В судовому засіданні в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовільнити.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила в задоволенні клопотання в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 з тих підстав, що КПК України не передбачає можливості звільнення засуджених від відбування покарання у вигляді виправних робіт у зв`язку з набуттям засудженим статусу військовослужбовця. Зазначила, що вирок було ухвалено в 2012 році та ОСОБА_5 не мав статусу військовослужбовця, крім цього ОСОБА_5 ухилявся від виконання вироку.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, по невідомій суду причині.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов такого наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Разом з тим, ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 березня 2013 року на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 замінено не відбуту частину покарання більш м`яким покаранням - виправними роботами на не відбуту частину строку 1 рік 4 місяці 15 днів з відрахуванням на користь держави 20 %. Дана ухвала набрала законної сили 29 березня 2013 року.

Крім цього, матеріали, додані до клопотання, свідчать про те, що на час постановлення ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 березня 2013 року дозволяли замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням - виправні роботи.

Згідно повідомлення в.о. начальника Тульчинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 від 4 вересня 2023 року особова справа відносно ОСОБА_5 прийнята до виконання.

Згідно інформації начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, солдат ОСОБА_5 дійсно зарахований до списків особового складу та всі види забезпечення в НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України 23 липня 2024 року та проходить військову службу по теперішній час.

З витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 24 липня 2024 року № 682-ОС, зарахувати у списки особового складу та на всі види забезпеченя солдата ОСОБА_5 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який прибув з НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 23 липня 2024 року.

Так, порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт визначено Главою 9 КВК України, організація здійснення уповноваженим органом з питань пробації наглядових та соціально-виховних заходів до засуджених до покарання, зокрема у виді виправних робіт, визначено Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі від 29.01.2019 № 272/5 (далі по тексту Порядок).

З аналізу вказаних нормативно правових актів слідує, що виконання покарання у виді виправних робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їх поведінкою відповідно до вимог КВК України уповноваженим органом пробації.

В свою чергу, у п.8 Порядку, передбачено, що у десятиденний строк після поставлення засудженої особи на облік (крім засуджених до ОВ) уповноважений орган з питань пробації надсилає до: суду, який ухвалив судове рішення стосовно засудженої особи, - повідомлення вироку до виконання; військкомату стосовно осіб, які перебувають на військовому обліку та підлягають призову на строкову службу, - повідомлення про те, що засуджена особа згідно із законодавством призову на строкову військову службу не підлягає.

Разом з тим, питання проходження військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", стаття 1 якого передбачає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає, зокрема, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку. Від виконання вищевказаного військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 14 ч. 9 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються: зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості, у тому числі із звільненням від відбування покарання; виключення з військового обліку громадян, яких: раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, зокрема Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються з метою планомірного переведення національної економіки на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України - на організацію і штати воєнного часу.

Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією" та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", статтею 22 якого визначено такий обов`язок громадян як з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.

Згідно із статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, серед таких підстав не зазначено військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості, у тому числі із звільненням від відбування покарання.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт не застосовується до військовослужбовців.

Варто звернути увагу, що стаття 8 ч.1 КПК України, унормовуючи обов`язок суду при вирішенні справи керуватися принципом верховенства права, окремо акцентує увагу на визначенні суті цього принципу: «людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави».

Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України та Кримінально-виконавчий кодекс України не регулюють питання заміни покарання у виді виправних робіт засудженим, які стали військовослужбовцями, так само і звільнення від подальшого відбування такого покарання, чи зупинення виконання вироку, таким чином, має місце прогалина в законі, вирішення якої можливе шляхом застосування аналогії Закону.

Безперечно, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону». Однак, у практиці трапляються непоодинокі випадки, коли закон не повною мірою відповідає таким критеріям, що має місце і в даному випадку.

Як зазначено у спеціальному Дослідженні Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія; Venice Commission) під назвою «Мірило правовладдя» («Rule of law checklist», розроблене і затверджене на 106-й пленарній сесії 11-12 березня 2016 року), поняття «право» (law) охоплює не лише Конституції, міжнародне право, статутне право та підзаконні акти, а й також - де доречно - суддєстворене право (judge-made law), як-то норми загального права, всі з яких є зобов`язальної природи. Будь-який припис права має бути доступним і передбачуваним (рішення ЄСПЛ у справах «Achour v. France», заява № 67335/01, п. 42; «Kononov v. Latvia» [ВП], заява № 36376/04, п 185).

Як зазначено у згадуваному Дослідженні Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія; Venice Commission) під назвою «Мірило правовладдя» («Rule of law checklist», розроблене і затверджене на 106-й пленарній сесії 11-12 березня 2016 року), «передбачуваність» означає не лише те, що приписи акта права мають бути проголошеними ще до їх імплементації, а й що вони мають бути передбачуваними за своїми наслідками: їх має бути сформульовано з достатньою чіткістю та зрозумілістю, аби суб`єкти права мали змогу впорядкувати свою поведінку згідно з ними».

Крім того, у цьому Дослідженні міститься висновок про те, що поняття «якість закону», зокрема, охоплює таких два складових елементи:

- передбачуваність актів права (чи наслідки приписів права є передбачуваними? чи укладено акти права в зрозумілий спосіб? чи вказує нове законодавство чітко на те, що попередньо ухвалене (і яке саме) законодавство скасовано або змінено? чи зміни інкорпоровано до зведеної версії приписів актів права, припустимої для суспільства?);

- сталість і послідовність приписів права (чи є приписи актів права сталими та послідовними? чи є приписи актів права сталими настільки, що вони зазнають змін лише за належного попередження про це? чи є їх застосування послідовним?).

У контексті охарактеризованого критерію «якості закону» слід зазначити, що встановлення судом, що окремі положення закону не відповідають критерію «якість закону», зобов`язують такий суд застосувати найбільш сприятливий для особи спосіб тлумачення закону.

Вирішуючи клопотання представника органу пробації, суд з урахуванням критерію "якості закону" зазначає, наступне.

Діючі норми КК, КПК, КВК регламентують питання звільнення від покарання певних категорій осіб з урахуванням зміни їх статусу після засудження.

КК Украни містить категоричну заборону застосовувати відносно військовослужбовців такий вид покарання, як виправні роботи.

Вказаний вид покарання не має аналогу серед спеціальних видів покарань, які можуть бути призначені чи застосовані відносно військовослужбовців згідно Х розділу КК України.

Наявність спеціального суб`єкта - військовослужбовець - вимагає специфіки застосування до такої категорії осіб не лише певної процедури судового провадження, а і самих покарань, які полягають у тимчасовому обмеженні прав військовослужбовців в умовах проходження ними військової служби.

Як зазначалося вище, ч.2 ст. 57 КК України має пряму заборону застосовувати виправні роботи до військовослужбовців, разом з тим, вказана норма забороняє це робити і відносно вагітних жінок, жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, щодо осіб, які не досягли 16 років і т.д.

При цьому, ч. 3ст. 57 КК України передбачає заміну даного виду покарання особам, що після постановлення вироку стали непрацездатними на штраф, а ч. 6 ст. 42 КВК України передбачає можливість дострокового звільнення від відбування покарання жінок, що стали вагітними.

Враховуючи ту обставину, що законодавець передбачив шляхи вирішення питання щодо покарання у виді виправних робіт відносно певних категорій осіб, які в силу виняткових обставин набули додаткових спеціальних (особливих) ознак, передбачених в статті Загальної частини для осіб, відносно яких не може бути призначений (застосований) певний вид покарання, суд вважає можливим застосувати Аналогію Закону в частині використання вказаної процедури для усунення законодавчої прогалини, щодо засуджених до виправних робіт осіб, які стали військовослужбовцями до повного відбуття покарання.

На переконання суду, найбільш сприятливою для засудженого буде використання процедури дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, так як заміна виправних робіт штрафом вимагає від засудженого набуття засудженим додаткових ознак, крім тих, які ним вже набуті, крім того, заміна засудженому виправних робіт на штраф буде погіршувати його становище в порівнянні з достроковим звільненням від подальшого відбування покарання.

З огляду на викладене та неможливість подальшого відбування засудженим ОСОБА_5 покарання у виді виправних робіт в зв`язку з проходженням ним військової служби, суд вважає за необхідне звільнити його від відбування цього покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання в.о. начальника Тульчинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України задоволити.

Достроково звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у вигляді 1 року 4 місяців 15 днів виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати в дохід держави, призначеного ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 березня 2013 року на підставі ст. 82 КК України, у зв`язку з набуттям засудженим статусу військовослужбовця, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Повний текст ухвали оголошено 30 грудня 2024 року о 10 годині 00 хвилин

Суддя: ОСОБА_1