В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1584/24

21 січня 2025 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 11.07.2023 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження селище Богородчани, Богородчанського району, Івано-Франківської області, місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, депутатом не обирався, раніше не судимого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-снайпера 4 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 361 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, в умовах воєнного стану, 30.05.2023 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 19.08.2024, проводячи час на власний розсуд за місцем проживання у с. Раковець, Солотвинської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Він же, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення грошових коштів з карткового рахунку АТ «А - БАНК» потерпілого ОСОБА_6 , 28.05.2024, о 09 год. 57 хв., 10 год. 20 хв. та 12 год. 22 хв., перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 займається власними справами, самостійно, без дозволу останнього, взяв в руки його мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12 С», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , IMЕI2: НОМЕР_3 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» із номером телефону НОМЕР_4 , який був підключений до мережі «Інтернет» та на той час перебував поза візуальним контролем потерпілого, з метою особистого збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного втручання в роботу встановленого в оперативній системі вказаного мобільного телефону мобільного додатку «А-банк» з персональними даними ОСОБА_6 , знаючи пароль до телефону та мобільного додатку «А-банк», самовільно, без дозволу потерпілого, активував встановлений в операційній системі телефону додаток «А-банк» та володіючи відповідними навичками роботи з інформаційними (автоматизованими) системами (мобільним телефоном), вчинив несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілого НОМЕР_5 АТ «А - БАНК», який належить потерпілому ОСОБА_6 , тим самим отримав над ним повний контроль.

Він же, 28.05.2024, о 09 год. 57 хв., перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи в розпорядженні мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 марки «Xiaomi Redmi 12 С», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , IMЕI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» із номером телефону НОМЕР_4 , який на той час був підключений до мережі «Інтернет», попередньо вчинивши несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілого НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» та використавши власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A510F», авторизувавшись в мобільному додатку від імені ОСОБА_6 , отримавши над ним повний контроль, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами та з метою особистого збагачення, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 2 772,98 грн. із карткового рахунку потерпілого ОСОБА_6 НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» на банківську картку АТ «Універсал Банк» з № НОМЕР_6 , яка належить його знайомому ОСОБА_7 .

Він же, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на викрадення грошових коштів з карткового рахунку АТ «А - БАНК», який належить потерпілому ОСОБА_6 , 28.05.2024, о 10 год. 20 хв., перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи в розпорядженні мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 марки «Xiaomi Redmi 12 С», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , IMЕI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» із номером телефону НОМЕР_4 , який на той час був підключений до мережі «Інтернет», попередньо вчинивши несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілого НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» та використавши власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A510F», авторизувавшись в мобільному додатку від імені ОСОБА_6 , отримавши над ним повний контроль, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами та з метою особистого збагачення, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі в сумі 2 300 грн. із карткового рахунку потерпілого ОСОБА_6 НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» на банківську картку АТ «Універсал Банк» з № НОМЕР_6 , яка належить його знайомому ОСОБА_7 .

Окрім цього, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел на викрадення грошових коштів з карткового рахунку АТ «А - БАНК», який належить потерпілому ОСОБА_6 , 28.05.2024, о 12 год. 22 хв., перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи в розпорядженні мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 марки «Xiaomi Redmi 12 С», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , IMЕI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» із номером телефону НОМЕР_4 , який на той час був підключений до мережі «Інтернет», попередньо вчинивши несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілого НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» та використавши власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A510F», авторизувавшись в мобільному додатку від імені ОСОБА_6 , отримавши над ним повний контроль, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами та з метою особистого збагачення, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі в сумі 3 700 грн. із карткового рахунку потерпілого ОСОБА_6 НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» на банківську картку АТ «Універсал Банк» з № НОМЕР_6 , яка належить його знайомому ОСОБА_7 ,

Він же, 28.05.2024, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи в розпорядженні мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 марки «Xiaomi Redmi 12 С», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , IMЕI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» із номером телефону НОМЕР_4 , який на той час був підключений до мережі «Інтернет», попередньо вчинивши несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілого НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» та використавши власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A510F», авторизувавшись в мобільному додатку від імені ОСОБА_6 , отримавши над ним повний контроль, підробивши від імені останнього документи у електронному виді на переказ грошових коштів в сумі 2 772,98 грн., 2 300 грн. та 3 700 грн. із карткового рахунку потерпілого ОСОБА_6 НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» на банківську картку АТ «Універсал Банк» з № НОМЕР_6 , яка належить його знайомому ОСОБА_7 , діючи умисно з єдиним злочинним умислом на заволодіння грошовими коштами із карткового рахунку потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно - грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 шляхом переказу грошових коштів в сумі 2 772,98 грн., 2 300 грн. та 3 700 грн. з карткового рахунку потерпілого ОСОБА_6 НОМЕР_5 АТ «А - БАНК» на банківську картку АТ «Універсал Банк» з № НОМЕР_6 , яка належить його знайомому ОСОБА_7 , чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 8 772,98 грн.,

Він же, 22.06.2024, близько 13 год. 00 хв., проходячи із знайомим ОСОБА_8 неподалік від автобусної станції, що по вул. Шевченка у селищі Богородчани Івано-Франківського району Івано-Франківської області, зустрів свого знайомого ОСОБА_9 разом із співмешканкою ОСОБА_10 , які повертались додому, після чого між ними зав`язалась бесіда. Під час спілкування, зупинившись біля будинку №3, що по вул. Хомишина у селищі Богородчани, ОСОБА_9 попросив ОСОБА_4 допомогти встановити мобільний додаток «Месенджер» на його мобільному телефоні марки «Samsung», на що останній погодився.

В той час, коли потерпілий ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A13», а сам направився до найближчого продуктового магазину, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, таємно, з корисливих спонукань та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що потерпілий відлучився, викрав мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A13» моделі «А135F» з об`ємом пам`яті «3/32 Gb» колір «Black», вартістю 3120 гривень.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 із викраденим мобільним телефоном місце вчинення кримінального правопорушення покинув та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 3120 гривень.

Він же, 25.08.2024, у ранкову пору доби, проходячи по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 побачив своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які сиділи за одним із столиків і розпивали спиртне, та вирішив до них приєднатись.

Під час розпивання спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_11 заснув, а ОСОБА_8 направився за місцем свого проживання. В цей час, побачивши на столику мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A04S», що належав ОСОБА_11 , та розуміючи, що останній перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння, та за його діями ніхто спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A04S», з об`ємом пам`яті 4/64 Gb, вартістю 3433 гривні.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 із викраденим мобільним телефоном місце вчинення кримінального правопорушення покинув та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 3433 грн.,

Дії ОСОБА_4 слід кваліфіковати за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем; за ч. 1 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей; за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинене повторно; за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

20.01.2025р. між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000272 від 11.07.2023 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 досягнута угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав під час досудового розслідування свою винуватість у вчиненому діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Згідно вказаної угоди, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 5 років та 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 3 років обмеженням волі; за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 2 ст. 200 КК України у виді штраф у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно погодили покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та (шість) місяців.

Сторонам угоди, судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору відомі та зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, беззастережно, суду пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду, оскільки зміст останньої відповідає інтересам його підзахисного.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України, є проступками, нетяжкими та тяжкими злочинами.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних обставин, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також суд враховує, що покарання визначено з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України, а ОСОБА_4 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дійшовши висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого сторонами остаточного покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 , який раніше не судимий, покарання у виді позбавлення волі.

При її затвердженні та узгоджені міри покарання, враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Також враховані обставини, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має, за місцем служби характеризується посередньо.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні експертизи.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого залишити до набрання вироком законної сили тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21.01.2025р. між обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 11.07.2023р.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 5 років та 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 3 років обмеження волі;

за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за ч. 2 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців.

Продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення в період з 17.09.2024 р. до 21.01.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати від дати затримання - з 17.09.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів при проведені експертиз №СЕ-19/109-24/12851-ТВ від 05.09.2024 в сумі 567,96 гривень та експертизи №СЕ-19/109-24/12423-ТВ від 26.08.2024 в сумі 1514,56 гривень, загальна сума 2082.52 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинувачем може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1