УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 Справа №607/15107/17 Провадження №1-в/607/28/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні розглянувши подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з чинним законодавством відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , засудженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, з призначенням покарання на підставі ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,-

встановив:

Заступник начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_7 звернулась до суду із поданням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року.

Подання обґрунтовує тим, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За злочини чи правопорушення в частині адміністративного чи кримінального законодавства, сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні соціальної пільги, визначеної підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України для відповідного року, дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року.

Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року, сума заподіяного засудженим збитку (шкоди) по епізоду від 26 червня 2017 року становить 937,80 грн., що менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян згідно норми кримінального законодавства у 2017 році.

На підставі вищевикладеного, просить розглянути питання про приведення вищевказаного вироку у відповідність до діючого законодавства.

Представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення подання не заперечила.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік, покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01.01.2017 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1600 грн.

Таким чином відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 9.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1600 грн. станом на 2017 рік.

Зі змісту вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року, зокрема вбачається, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані, зокрема за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), чим заподіяно матеріальну шкоду на суму 937,80 грн. Правопорушення вчинено 26 червня 2017 року.

У постанові ОП ККС ВС від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), зазначено, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння. Періодична зміна розміру НМ відповідним законодавством не тягне за собою декриміналізації тих діянь, які кваліфікувалися як кримінальні правопорушення виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення злочину.

Судом встановлено, що сума викраденого ОСОБА_6 майна по епізоду від 26 червня 2017 року становить 937,80 грн., що не перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який розраховувався для визначення суми викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність станом на 2017 рік.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, засуджену ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного судом покарання за вироком суду від 28 грудня 2020 року, в частині призначеного покарання за ч.1 ст.185 КК України, у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Також зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України по епізоду від 16 жовтня 2017 року, за фактом викрадення чужого майна загальною вартістю 29934,46 грн., що перевищує розмір НМ який розраховувався для визначення суми викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність станом на 2017 рік, тобто 1600 грн. За вчинення вказаного злочину ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 слід вважати таким, що засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року за ч.2 ст.185 КК України, без застосування ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років. На підставі ст.75,104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік. Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.74,78 КК України, ст. ст. 164, 166 КВК України ст.ст. 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

Подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з чинним законодавством задовільнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 2 (два) роки - на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_6 таким, що засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року за ч.2 ст.185 КК України, без застосування ч. 1 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75, 104 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1