В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року

м. Харків

Справа № 638/2387/25

Провадження № 1-кп/638/1358/25

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004807 від 02.07.2024 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні осіб не має, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, перебуває на посаді командира 4 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «Солдат», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 408 Кримінального Кодексу України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з вимогами ст.ст. 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до наказу командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 №310 від 28.10.2023 прийнятий на військову службу за мобілізацією до військової частини НОМЕР_2 на посаду стрільця-снайпера 4 аеромобільного відділення аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

3 28.10.2023 ОСОБА_5 приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 №345 від 02.12.2023 призначений на посаду командира 4 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

02.12.2023 ОСОБА_5 приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» останній вважається військовослужбовцем, який проходив військову службу за мобілізацію в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено.

Однак солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді командир 4 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , без відповідного дозволу командування та поважних на те причин 22.03.2024 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та в подальшому під час незаконної відсутності у військовій частині НОМЕР_1 обов`язків військової служби не виконував, тим самим став на злочинний шлях, та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та за відсутності поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , обов`язки з військової служби не виконував, провівши час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_5 , діючи у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, за відсутності поважних причин, 22.03.2024 самовільно залишив розташування військової частини в АДРЕСА_2 та в період часу з 22.03.2024 по 02.01.2025 знаходився за місцем свого мешкання.

Таким чином, у період часу з 22.03.2024 по 02.01.2025 ОСОБА_5 перебував поза місцем несення служби та тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, а також про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а вільний від службових обов`язків час проводив на власний розсуд.

Отже, військовослужбовець за мобілізацією у період воєнного стану у складі військової частини НОМЕР_1 України солдат ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, тобто у дезертирстві, тобто самовільному залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за частиною четвертою статті 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доведеними в судовому засіданні.

Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Згідно приписів ч. 2 ст. 31 КПК України обвинуваченому роз`яснено про можливість розгляду кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Відповідних клопотань від обвинуваченого та захисника не надійшло.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням даних про особу встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, із середньою освітою, розлучений, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на посаді командира 4 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «Солдат», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що розлучений, дружина має іншого чоловіка, родиною вони мешкають у іншому місті, діти проживають разом із ними та перебувають на їхньому утриманні. Відтак обвинувачений на утриманні осіб не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Відповідно до статті 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

Відповідно до частини 1, 2 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обмеження щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачені абзацом першим цієї частини, не застосовуються, якщо суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для застосування приписів статті 69 КК України судом також не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України з дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, конкретні обставини та наслідки, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, наявність визнаних судом обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 408 КК України, з реальним відбуванням покарання, яке буде відповідати вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та буде достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Суд, враховуючи положення ст. 131, 177 КПК України, залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання слід рахувати з дня ухвалення вироку 14 квітня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 03 січня 2025 року застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, взявши останнього під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з 13:00, 03 січня 2025 року , тобто з часу, коли ОСОБА_5 з`явився до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та був змушений залишатись поряд із уповноваженою службовою особою. Визначено суму застави у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 необхідно зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме, з 03 січня 2025 року по 14 квітня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання рахувати з дня ухвалення вироку 14 квітня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме, з 03 січня 2025 року по 14 квітня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор», залишити до набрання вироком законної сили без змін.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною сьомою статті 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

З текстом вироку можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя ОСОБА_1