Справа № 164/3141/24
п/с 1-в/164/213/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Ониска Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Наумик Н.В.,

прокурора Прокопчука В.А.,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 Потолкової Л.П.,

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність відповідно до вимог закону про декриміналізацію вироків. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 клопотання підтримав, просив застосувати до нього вимоги закону про декриміналізацію дрібного викрадення майна.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2022 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_1 приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.09.2018 року, а саме 1 (один) рік 2 (два) місяці 24 дні і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці 24 дні.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 15.04.2022 крадіжки майна вартістю 11 862 грн. 90 коп.

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення 17.11.2017 крадіжки майна вартістю 350 грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04 травня 2023 року вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2017 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 800 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1600 гривень. Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив замах на крадіжку майна, що мало місце 15.04.2022, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2022 року та беручи до уваги, що вартість майна за вказаним епізодом перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2022 рік, вказане діяння не може бути визнано як замах на дрібну крадіжку, а є кримінальним правопорушенням - злочином.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від подальшого відбування покарання задовольнити частково.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , 17.11.2017 на суму 350 грн.,згідно вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року.

Декриміналізація вищезазначеного діяння не впливає на призначене покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2022 року за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України - на 6 років 2 місяці 24 дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.