Справа № 355/116/25
Провадження № 1-кс/355/27/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_3 ,

-слідчого ОСОБА_4 ,

-підозрюваного ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка клопотання слідчого СВ Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

у межах кримінального провадження № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Суть та заявник розглядуваного питання.

Cлідчий СВ Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням із старшим прокурором у кримінальному провадженні прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , звернулися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, яке вмотивували наявністю обставин, визначених п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 177, 184 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України).

2. Встановлені органом досудового розслідування обставини. Обґрунтування щодо доцільності застосування запобіжного заходу.

Слідчим відділенням відділу поліції №1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 20 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2025 близько 19 год 20 хв ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання його колишньої дружини ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 , вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_7 , в хід якого втрутився ОСОБА_8 , намагаючись, таким чином, захистити ОСОБА_7 .

Під час даного конфлікту у ОСОБА_5 виникли неприязні відносини та ревнощі щодо ОСОБА_8 , у зв`язку із чим, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_5 дістав штик-багнет, який останній мав при собі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вказаний штик-багнет є небезпечним для життя людини, ударяючим предметом із колото-ріжучими властивостями, з мотивів особистих неприязних відносин та ревнощів до ОСОБА_8 , із застосуванням сили правою рукою наніс зазначеним штик-багнетом удар з лівого боку в область серця ОСОБА_8 , внаслідок якого лезо штика багнета повністю проникло у тіло ОСОБА_8 . У подальшому, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , з метою нанесення ще одного удару в серце, частково дістав штик багнет з тіла ОСОБА_8 , та, докладаючи фізичні зусилля, заподіяв ще один проникаючий удар в серце, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді крововтрати та шоку, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, від яких останній помер на місці.

Смерть ОСОБА_8 настала від колото-різаних поранень грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком крововтрати та шоку. Виявлені тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

За доводами клопотання, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, а саме:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про наявність даного ризику свідчить, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним (від 7 до 15 років позбавлення волі), може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, про намір переховуватись свідчить той факт, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину та після вчинення злочину не прийшов до відділу поліції, а навпаки залишив місце вчинення кримінального правопорушення;

-п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження. За доводами клопотання, ОСОБА_5 після вчинення злочину здійснював приховування слідів злочину, а саме заховав знаряддя вчинення злочину (ніж), що свідчить про його наміри в подальшому знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, пов`язаний із застосуванням насильства та може незаконно впливати на свідків, які надають показання щодо обстановки на місці події під час вчинення злочину, таким чином підозрюваний без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,зможе впливати будь-яким чином (фізичний чи психологічний тиск) на свідків, щоб ті змінили показання, а підозрюваний ухилився від відповідальності у даному кримінальному провадженні. Враховуючи той факт, що свідок ОСОБА_7 доводиться колишньою дружиною, а також з деякими свідками ОСОБА_5 підтримує спілкування, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків шляхом прохання, вмовляння, залякування, змінити покази з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Відтак, враховуючи перелічені ризики, сторона обвинувачення вважає, що тільки такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти вищевикладеним ризикам.

3. Позиція сторін щодо заявленого клопотання про застосування запобіжного заходу.

Старший прокурор у кримінальному провадженні прокурор Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Сторона захисту заперечувала проти застосування заходу забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного у розрізі не доведення, на переконання захисника, обставин, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК; окремих фактичних обставин (зокрема, що підозрюваний самовільно залишив військову частину) та просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

4. Кримінальне процесуальне законодавство, застосовне для вирішення заявленого клопотання.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять докази, надані сторонами кримінального провадження, обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України, оцінити в сукупності всі обставини щодо підозрюваного, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; 10) наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

5. Мотиви слідчої судді при постановленні ухвали.

Слідча суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення для вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, зазначає та виснує таке.

Застосування запобіжного заходу здійснюється у конкретному кримінальному провадженні та вимагає досить детального аналізу не тільки фактичних обставин вчинення правопорушення, але й врахування характеристики особи, яка є ймовірним суб`єктом його вчинення.

У кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

У даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного встановлено такі дані/відомості, що його характеризують:

- ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дорогинка Фастівського району Київської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаний, перебуває на посаді командира відділення командира бойової машини 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , шпк старшина, раніше не судимий;

-згідно наказу № 124 від 25.02.2019 «Про затвердження Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника уповноваженим підрозділом органу Національної поліції» в Броварському РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на профілактичному обліку за категорією «кривдник» від 03.07.2024;

-згідно із характеристикою № 06-10/16-23 від 21.01.2025 ОСОБА_5 неодноразово погрожував своїй дружині та бив її. ОСОБА_9 боялася свого чоловіка, який зловживав алкогольними напоями, влаштовував бійки в місцях загального користування. Зі слів ОСОБА_7 фінансово сім`ї не допомагав. ОСОБА_10 позиціонує себе як неврівноважена та неспокійна людина;

-22.01.2024 ОСОБА_10 у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Зважаючи на означене, вирішуючи по суті заявлене клопотання, слідча суддя має з`ясувати також наявність певних обставин, на які вказують слідчий та прокурор:

1) щодо обґрунтованості підозри:

Винятково законами України визначаються діяння, які є кримінальними правопорушеннями (п. 22 ст. 92 Конституції України). Злочином є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК України).

Застосуванню запобіжного заходу має передувати підозра у вчиненні кримінального правопорушення, тобто діянні, передбаченому Особливою частиною КК України. Слідча суддя у розглядуваному випадку має встановити, чи є підозра у вчиненні особою злочину обґрунтованою, тобто, чи є встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

При цьому, саме поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Водночас, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (що є застосовною відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86); п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Вирішення питання про наявність «обґрунтованої підозри» потребує встановлення:

- фактичної складової, що включає наявність фактичних обставин, що вказують на причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення;

- матеріально-правової складової, що включає наявність у діянні особи складу певного правопорушення за національним кримінальним законом.

Для дотримання фактичної складової підозри щодо причетності особи до вчинення кримінального правопорушення необхідна наявність певних об`єктивних підстав (фактів або інформації), на основі яких можна небезпідставно стверджувати, що відповідна особа могла вчинити злочин. Наявність таких «об`єктивних підстав» має підтверджуватися певними відомостями чи доказами, які повинні відповідати вимогам належності та допустимості, при цьому бути достатніми для висновку про причетність певної особи до вчинення конкретного кримінального правопорушення.

Водночас, слідча суддя зазначає, що на даному етапі досудового розслідування суд не має права вирішувати ті питання, які він повинен вирішити під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням означених застережень, проаналізувавши долучені до клопотання документи, за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, слідча суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (протоколи слідчих дій, лікарське свідоцтво про смерть та інші документи), свідчать про обґрунтованість пред`явленої у даному кримінальному провадженні підозри, оскільки в своїй сукупності вказують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це правопорушення.

Зокрема, обґрунтованість підозри та обставини причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого правопорушення слідують/вбачаються з:

- протоколу огляду місця події від 20.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого біля вище вказаного будинку виявлено тіло ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями у вигляді колото-різаної рани в області грудної клітини;

- протоколу огляду трупа від 21.01.2025;

- лікарського свідоцтва про смерть № 22, за даними якого причиною смерті ОСОБА_8 є: Крововтрата. Шок. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів. Напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 21.01.2025, яка повідомила обставини, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, посвідчила про наявність ножа у підозрюваного та про обставини бійки між підозрюваним та ОСОБА_8 ;

- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 21.01.2025, яким зафіксовано затримання ОСОБА_5 при здійсненні досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні з підстав того, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин та роз`яснено ОСОБА_5 , за участю захисника, підстави затримання згідно з ч. 4 ст. 208 КПК України;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 21.01.2025, які є поліцейськими, виїжджали на місце вчинення злочину та надали покази щодо обставин, які мали місце одразу після вчинення кримінального правопорушення;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині № 20 від 19.01.2025, яким зафіксовано самовільне залишення 19.01.2025 підозрюваним військової служби;

- протоколу допиту підозрюваного від 21.01.2025, який підтвердив наявність у нього ножа, бійку із ОСОБА_8 , попередження останнього про ніж та завдання ОСОБА_8 ударів ножем «схопивши його під руки, щоб він не вдарив його в обличчя, при цьому продовжуючи тримати ніж в правій руці».

У зв`язку з означеним, не вбачається підстав вважати підозру явно неприйнятною, оскільки стороною обвинувачення надано важливі відомості (протоколи слідчих дій, лікарське свідоцтво про смерть, інші документи), які вказують на те, що причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною.

Як наслідок, суд констатує наявність обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

2) щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним відповідних дій.

Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок підозрюваному; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинні оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідча суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного, і доходить висновку про їх наявність/обґрунтованість у заявленому клопотанні, зважаючи на характер/характеристику особи підозрюваного, його моральність, місце проживання, рід занять, майновий стан, сімейні зв`язки, зокрема:

-щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду - слідча суддя враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме, що з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території нашої держави введений воєнний стан, який триває по цей час. Слідча суддя зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

При цьому, слідча суддя вважає підставним обґрунтування органу досудового розслідування (в аспекті означеного ризику), що про намір переховуватись свідчить той факт, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину та після вчинення злочину не прийшов до відділу поліції, а навпаки залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

- ризик знищення, схову, спотворення підозрюваним будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, на переконання слідчої судді, також наявний, оскільки ОСОБА_5 після вчинення злочину здійснював приховування слідів злочину, що свідчить про подальші його наміри в подальшому знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

- оцінюючи ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, слідча суддя виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків, потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків, потерпілого безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність, що підозрюваний, не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тим самим, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно, на переконання слідчої судді, є доведеними обставини, визначені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

3)щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно із ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, відтак, визначаючись з тим, який саме запобіжний захід у кримінальному провадженні убезпечить від настання такого ризику, слідча суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1)особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам, означеним вище.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1 -3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідча суддя в аспекті встановлених фактичних обставин вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого на сьогодні є дійсною, та сприймає його застосування, як доречне (слушне) в цей час, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, та які були встановлені судом.

У ході даного розгляду не встановлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою зможуть запобігти встановленим ризикам. При цьому, дійсно тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте санкція статті, за якою особу повідомлено про підозру в цій ситуації в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а тому слідча суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності обставин, визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК. Окремо суд зауважує, що доводи сторони захисту щодо можливості обрання в якості запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, бо на утриманні підозрюваного є непрацездатна матір, не знайшли свого підтвердження, оскільки мати підозрюваного, присутня в судовому засіданні, зазначила, що вона працює.

За таких обставин, слідча суддя враховує той факт, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, та вважає за доречне застосувати відповідний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи строк дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідча суддя враховує, що відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

У цій ситуації особу затримано 21 січня 2025 року, а тому вказаний запобіжний захід підозрюваному слід визначити, відповідно до ст. 197, 219 КПК України, у межах 60 днів з дотриманням строків розслідування, а саме до 21 березня 2024 року.

Також, слідчий суддя погоджується з доводами заявників щодо недоречності визначення застави в цій ситуації. Так, згідно ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

У цій же ситуації слідча суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, не визначає розмір застави у цьому кримінальному провадженні, бо злочин учинений із застосуванням насильства до потерпілого, що спричинило загибель людини.

Отже, у кримінальному провадженні у відношенні підозрюваного є дійсними та доведеними обставини, передбачені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Таким чином, вказане клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 372, 375-376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, починаючи з 21 січня 2025 року.

Строк дії ухвали визначити до 21 березня 2025 року.

Утримувати ОСОБА_5 на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідно та на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 розмір застави не визначається.

Ухвала слідчої судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу слідчої судді може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 11.40 год. 24 січня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_13