Справа № 761/8823/18
Провадження №1-кп/761/293/2025
В И Р О К

іменем України

31 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

законних представників обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17

представників служби у справах дітей ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва матеріали кримінального провадження №0000410, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Шевченківського районного суду м. Києва 13.03.2018 року надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000410, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В провадження Шевченківського районного суду м. Києва 13.03.2018 року надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002325, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 лютого 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

30 березня 2018 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

30 березня 2018 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та об`єднано в одне провадження для спільного розгляду кримінальне провадження №0000410 від 14.01.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (справа №761/8823/18, провадження №1-кп/761/1374/2018), та кримінальне провадження №0002325 від 26.02.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (справа №761/8824/18, провадження №1-кп/761/1375/2018).

Досудове слідство у кримінальному провадженні здійснювалось за ознаками ч. 2 ст. 187 КК України. Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором змінене обвинувачення на ч. 2 ст. 296 КК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Так, судом встановлено, що приблизно о 03 годині 10 хвилин 14 січня 2018 року ОСОБА_17 в групі з ОСОБА_16 , перебуваючи неподалік від ресторану «Домъ Грибоедова», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Житомирська, буд. 3А, звернули свою увагу на раніше не знайомого їм ОСОБА_8 та вигукнули в його адресу гасло «Слава Україні!», очікуючи відповідь. Проте, ОСОБА_8 , відмахнувшись від останніх, пішов в напрямку піцерії «Мамамія», ОСОБА_17 та ОСОБА_16 прослідували за ним. В подальшому, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 03 годині 15 хвилин 14 січня 2018 року, знаходячись біля піцерії «Мамамія» за адресою: м. Київ, вул. М. Житомирська, буд. 6, підійшли впритул до ОСОБА_8 та розпочали наносити йому удари руками в область голови, чим завдали легке тілесне ушкодження останньому у вигляді садна на червоній каймі верхньої губи зліва. Далі ОСОБА_8 почав тікати в бік площі Майдан Незалежності в м. Києві, однак ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , наздогнавши ОСОБА_8 біля ресторану «Козацький», який знаходиться по вул. Михайлівська, буд. 1/3 в м. Києві, виражаючи явну неповагу до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, нанесли удар по спині ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав, вдарившись головою об кут бетонного парапету, та втратив свідомість, що спричинило потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку та забійної рани голови. Надалі, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та в подальшому були затримані працівниками поліції.

Вищевказаними діями ОСОБА_17 та ОСОБА_16 вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України не визнав та надав наступні показання. Так ОСОБА_17 зазначив, що 14 січня 2018 року вони разом з товаришем ОСОБА_16 святкували старий новий рік в закладі під назвою ««Домъ Грибоедова», який знаходиться по вул. Малій Житомирській. Під час перебування в закладі випили невелику кількість вина та збирались їхати в інший заклад, де на них чекали друзі. Викликаючи таксі, він та ОСОБА_16 знаходились неподалік вищезазначеного закладу та, помітивши через дорогу раніше не знайомого їм чоловіка, голосно викрикнув гасло «Слава Україні», на що у відповідь почув нецензурну лайку. Далі він разом із ОСОБА_16 перейшли на інший бік дороги та попрямували за чоловіком. Перебуваючи біля піцерії "Мамамія", вони розпочали діалог з останнім з метою з`ясувати чому той негативно відреагував на державне гасло, однак чоловік пояснити не зміг, поводив себе не адекватно, вживав ненормативну лексику, тож хлопці залишили його, пішли в напрямку Майдану Незалежності та більше не бачили. Перебуваючи неподалік ТЦ «Глобус» його та ОСОБА_16 покликав працівник державної служби охорони, на що останні відреагували та пішли йому на зустріч. Працівник державної служби охорони поводив себе ввічливо, попросив надати документи та задавав питання, однак підійшов другий працівник та сказав «Що ти з ними панькаєшся, пакуй їх», після чого на них вдягнули кайданки, а згодом на місце приїхали співробітники поліції, які застосовували до них фізичну силу та перцевий балончик.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України не визнав та надав наступні показання. Так ОСОБА_16 зазначив, що вони з товаришем ОСОБА_17 святкували старий новий рік та випивали в закладі під назвою ««Домъ Грибоедова». В подальшому мали намір їхати до іншого місця та в момент, коли вийшли із закладу викликаючи таксі, товариш ОСОБА_20 вигукнув патріотичне гасло «Слава Україні», на що чоловік, який знаходився на іншій стороні вулиці, відповів негативно та покрутив біля скроні пальцем. Для того, щоб дізнатись чому чоловік висловився таким чином, вони попрямували за ним. Біля піцерії "Мамамія" відбулась розмова, в ході якої чоловік поводив себе не адекватно, тож вони залишили його та попрямували в бік площі Майдану Незалежності. В подальшому, перебуваючи неподалік ТЦ «Глобус», їх попросив зупинитись співробітник служби охорони, на що вони розвернулись та пішли йому на зустріч. Після ряду запитань та перевірки документів співробітниками служби охорони на них були одягнуті кайданки. В подальшому після приїзду поліції, їх пересадили в службове авто та відвезли до відділку поліції.

Разом із тим, незважаючи на зайняту обвинуваченими позицію, яку суд розцінює як спосіб обраний ними з метою свого захисту та уникнення відповідальності за скоєне, їх вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується, а надані суду показання спростовуються сукупністю наступних доказів.

Так, неодноразово допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду надав показання про те, що в ніч з 13 на 14 січня 2018 року, повертаючись з роботи, йшов від метро Хрещатик в напрямку кафе "Мамамія". Наближаючись до закладу, побачив двох хлопців, які голосно вигукнули до нього гасло "Слава Україні", на що у відповідь потерпілий відмахнувся та зайшов до приміщення кафе, після чого хлопці прослідували за ним. Між зазначеними особами відбувся словесний конфлікт, як зазначає потерпілий, у зв`язку з тим, що він не підтримав гасло. Хлопці намагались отримати від потерпілого пояснення, штовхались, однак останній з метою уникнення подальшого конфлікту, вийшов з закладу з проханням до хлопців відчепитись та почав рухатись в напрямку Хрещатика. Потерпілий пояснив, що далі погано пам`ятає події, однак в додаткових поясненнях зазначив, що один з хлопців, який був на той момент вищого зросту та знаходився попереду, біг на потерпілого з кулаками, після чого останній втратив свідомість та нічого не пам`ятає. Після приїзду швидкої допомоги потерпілий прийшов до тями, маючи травму голови та розбиту губу. На запитання потерпілого що трапилось, працівники поліції повідомили, що його побили. Перебуваючи в авто медичної допомоги, потерпілий виявив відсутність в лівій кишені куртки мобільного телефону марки "Айфон 6" та на запитання працівникам поліції де він знаходиться, йому повідомили, що мобільний телефон знайшли на парапеті. В подальшому потерпілий зустрічався батьками обвинувачених та в подальшому йому було частково відшкодовано грошові кошти на лікування в сумі 1900 долларів. Крім того, під час допиту в судовому засіданні, потерпілий вказав, що саме з обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в нього виник конфлікт і вони переслідували його.

Суд визнає показання потерпілого достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, отримані у порядку, встановленому КПК України, та повністю узгоджуються з дослідженим письмовим доказам.

Що стосується доводів захисту з приводу сумнівності показань потерпілого, суд зауважує, що такі показання потерпілий ОСОБА_8 надавав, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, при цьому вони не узгоджуються щодо істотних обставин вчиненого злочину лише з показаннями обвинувачених. Стороною захисту не вказані ймовірні причини обмови обвинувачених з боку потерпілого. Крім того, суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про сумнівність показів потерпілого зважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України, оскільки даний факт не має відношення до даного кримінального провадження.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 суду надав показання про те, що в ніч подій, а саме 14 січня 2018 року, працював в зміні з ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Приблизно о третій годині ночі надійшов виклик до ресторану за адресою: м. Київ, вул. М. Житомирська, буд. 3А, де спрацювала сигналізація. Прибувши на місце, свідок зайшов до зали ресторану дізнатись причину виклику, а через декілька хвилин забіг водій ОСОБА_22 та повідомив, що через дорогу двоє чоловіків б`ють людину. Вибігши з ресторану, свідок через дорогу неподалік ресторану «Мамамія» побачив лежачого в крові чоловіка, та двоє хлопців, які побігли в бік площі Майдану Незалежності. Після чого свідок залишився поруч з чоловіком, викликавши швидку допомогу, а його колеги направились вслід за особами, що втікали. В потерпілого була травмована голова, тому він не міг пояснити що сталось. Згодом потерпілий прийшов до тями та виявив відсутність телефону. В подальшому свідка викликали колеги та прибувши до Майдану Незалежності, він побачив двох затриманих хлопців, які погодили себе агресивно, кричали та погрожували. Зі слів колег свідку стало відомо, що затримані, побачивши працівників, поклали телефон на парапет підземного переходу, де він і був виявлений. Крім того, свідок в судовому засіданні вказав, що пригадав обвинувачених як осіб, що були затримані в ніч зазначених подій на Майдані Незалежності.

Допитаний свідок ОСОБА_24 надав показання про те, 14 січня 2018 року разом з колегами приїхав на виклик до ресторану, де спрацювала тривожна кнопка. Під час перебування свідка в приміщенні закладу, водій по радіостанції покликав його та повідомив про те, що на вулиці двоє молодих людей (з білим елементом одягу) під час сутички вдарили чоловіка та побігли в бік Майдану Незалежності. На вулиці свідок побачив лежачого чоловіка з травмою голови та кровотечею. Старший екіпажу залишився біля потерпілого, а свідок попрямував в напрямку Майдану Незалежності, а в подальшому помітивши двох підозрілих осіб та повідомивши про це свого напарника ОСОБА_25 , пішов на нами. Свідок, будучи орієнтовно на дистанції 50 метрів, бачив як зазначені особи підходили до парапету. В подальшому свідок в зазначеному місці виявив мобільний телефон білого кольору, який як потім з`ясувалось, належав потерпілому. Враховуючи, що окрім двох зазначених молодих осіб, схожих за орієнтовним описом людей більше не було, з метою з`ясування обставин нападу свідок попросив їх зупинитись, на що хлопці відреагували та зупинились. Згодом до місця затримання прибув колега свідка (водій) та представившись, працівники поліції попросили надати документи та запитали в хлопців що вони тут роблять та звідки йдуть, однак останні були в стані алкогольного сп`яніння, поводили себе неадекватно, зухвало, висловлювались нецензурною лайкою, у зв`язку з чим до них були застосовані спецзасоби. Згодом до місця затримання разом з напарником свідка прибув і потерпілий, який на той час вже прийшов до тями. Свідок зазначив, що був присутній на місці затримання до приїзду слідчо-оперативної групи та швидкої медичної допомоги.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_25 суду надав показання про те, що точної дати не пам`ятає, однак події відбувались вночі орієнтовно о 3 годині 30 хвилин. Так, свідок, перебуваючи на чергуванні разом з двома напарниками, приїхали на виклик до ресторану, двоє колег зайшли в приміщення закладу, а свідок залишився на вулиці біля автомобіля. Згодом його увагу привернула нецензурна лайка та конфліктна ситуація між трьома особами, що знаходились через дорогу поблизу піцерії «Мамамія», в результаті чого один з чоловіків зайшов до приміщення закладу, а двоє інших направились за ним. В подальшому троє зазначених осіб вийшли з піцерії та між ними повторно розпочалась сутичка. Свідок побачив, що двоє молодих людей штовхали одного та, зрозумівши, що буде бійка, свідок побіг до ресторану покликати своїх колег. Коли працівники поліції вийшли з приміщення закладу, на вулиці побачили лежачого чоловіка та двоє осіб, що попрямували в бік Майдану Незалежності. Свідок описав своєму напарнику ОСОБА_24 двох молодих людей, за участі яких відбувалась штовханина, а саме зазначив, що вони були одягнені в темні куртки, капюшон та білу шапку, після чого ОСОБА_24 пішов в напрямку Майдану Незалежності, а свідок в свою чергу поїхав на авто. Згодом напарник по телефону повідомив, що бачить двох схожих за описом осіб. Прибувши до Мандану Незалежності, свідок впізнав двох молодих хлопців, які були схожі на учасників сутички біля піцерії. На прохання працівників поліції хлопці зупинитись, однак під час спілкування вони поводили себе агресивно, перебували в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим до них було застосовано кайданки.

Так, аналізуючи зміст показів зазначених свідків, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України. Крім того, свідки, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині дати, часу, місця вчинення кримінального правопорушення та осіб, що вчинили вказаний злочин.

Між тим, посилання сторони захисту, що покази працівників поліції є сумнівним доказом зважаючи на те, що вони не були очевидцями інкрімінованого правопорушення, а також те, що покази могли бути надані з метою уникнення відповідальності за безпідставне застосування спецзасобів, є необґрунтованими та надуманими з огляду на наступне. Свідок ОСОБА_25 суду надав показання про те, що безпосередньо бачив сутичку та штовханину неподалік закладу, у зв`язку з чим і покликав своїх колег. Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_24 також надавали суду показання щодо обставин, які вони сприймали особисто. Крім того, з наданої безпосередньо в суді інформації вбачається, що спецзасіб у вигляді кайданок був застосований у зв`язку з агресивною поведінкою ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, щодо свідків в ході судового розгляду встановлено не було. Даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, наведених стороною захисту відносно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань, документів, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, як на цьому наполягає сторона захисту, під час судового розгляду надано не було.

Тож суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недостовірності показань зазначених свідків, оскільки зміст їх показань щодо інкримінованих подій, наданих в судовому засіданні повністю кореспондується, у даному випадку, з письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні, а обставин, визначених ст. 97 КПК України, судом не встановлено, тому суд визнає покази свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_21 та ОСОБА_24 такими, що також доводять факт вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_26 суду надав показання про те, що вночі 14 січня 2018 року, перебуваючи з товаришем ОСОБА_27 на Майдані Незалежності, на парапеті знайшли телефон марки "Айфон", однак якого кольору не пам`ятає. Щоб уникнути будь-яких проблем, кинули його на тильній стороні підземного переходу та пішли до монументу Незалежності. Згодом, перебуваючи на іншій стороні дороги, чоловіки бачили працівників поліції та цивільних осіб поблизу місця, де лежав знайдений ними раніше мобільний телефон. Свідок та його товариш до працівників поліції не підходили та попрямували до метро Хрещатик . На запитання сторони захисту свідок зазначив, що навесні, приблизно в травні місяці, прогулюючись із сім`єю по Майдану Незазалежності, на стовпі побачив оголошення з орієнтовним змістом "Якщо хтось бачив що відбувалось в ніч з 13 на 14 січня 2018 року, зателефонуйте". Свідок повідомив про це свого товариша ОСОБА_27 та, зателефонувавши за вказаним в оголошенні номером телефону, через деякий час вони зустрілись з трьома особами біля метро "Хрещатик". В судовому засіданні свідок вказав, що зазначеними особами були обвинувачені та батько одного з них.

Допитаний свідок ОСОБА_27 надав показання про те, що 14 січня 2018 року орієнтовно о 3 годині ночі, перебуваючи з товаришем ОСОБА_29 по Хрещатику , пили пиво поблизу головпоштамту, де згодом знайшли розбитий мобільний телефон білого кольору та, залишивши його на парапеті, перейшли на інший бік дороги. Так, перебуваючи поблизу монументу Незалежності, їх увагу привернув під`їжджаючий автомобіль та ситуація як "приймають" невідомих осіб. Побачивши це, свідок з товаришем пішли в напрямку метро Хрещатик . Орієнтовно через один - два місяці після зазначених подій, свідку зателефонував товариш ОСОБА_30 та повідомив, що побачив оголошення що стосується обставин, які мали місце в ніч 14 січня 2018 року, та запропонував допомогти людям. Згодом свідок разом зі своїм товаришем зустрілись з двома хлопцями та чоловіком біля метро "Хрещатик", останні запитали про відомі свідку обставини тієї ночі та чи зможе він це розповісти в суді, на що свідок погодився.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_31 суду надав показання про те, що приблизно о 3 годині ночі 14 січня 2018 року, очікуючи на вулиці таксі, почув як хлопці вигукнули гасло "Слава Україні", а чоловік, що йшов навпроти та очевидно був в стані алкогольного сп`яніння, нецензурно їм відповів, у зв`язку з чим розпочався словесний конфлікт між зазначеними особами. Потім чоловік зайшов до одного з закладів, а двоє хлопців попрямували за ним. Незабаром вони втрьох вийшли з приміщення закладу та знову вступили в словесний конфлікт, який тривав декілька хвилин, після чого хлопці пішли до низу, а чоловік почав підійматись вулицею в напрямку Михайлівського собору. Орієнтовно в кінці лютого - на початку березня свідок побачив оголошення, в якому було прохання до осіб, що бачили події 14 січня 2018 року, звернутись на вказаним номером телефону, у зв`язку з чим, свідок зателефонував за зазначеним в оголошенні мобільним номером телефону та згодом зустрівся з обвинуваченим та його батьком, який пояснив ситуацію та попросив розповісти в суді те, що бачив свідок в день подій.

Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та ОСОБА_32 , оскільки вони спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Зокрема, свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_26 повідомили суду, що перебували на Майдані Незалежності в день подій 14 січня 2018 року та бачили приїзд працівників поліції, однак не повідомили їх про знайдений телефон, а лише зі спливом часу відреагували на оголошення про пошук свідків, щоб надати свою допомогу. Крім того, показання свідка ОСОБА_32 суперечать дослідженому в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження.

Крім показань потерпілого та допитаних свідків, вина ОСОБА_17 та ОСОБА_16 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до фабули витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000410, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2018 року, приблизно о 03 годині 15 хвилин 14.01.2018 року ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи біля ресторану «Козацький», який знаходиться по вул. Михайлівська, буд. 1/3 в м. Києві, вчинили напад, поєднаний з застосування фізичного насильства, внаслідок якого потерпілий втратив свідомість, та заволоділи мобільним телефоном марки «Іphone 6» імеі: НОМЕР_1 , вартістю 9000 гривень, після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли, спричинивши ОСОБА_33 матеріальний збиток. (т. 2 ст. 1-2)

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.01.2018 року о/у СКП ВП №4 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_34 прийняв заяву від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно якої 14.01.2018 року приблизно о 03 год. 15 хв. невстановлені особи нанесли тілесні ушкодження та відкрито викрали мобільний телефон марки «Іphone 6» ІМЕІ: НОМЕР_1 білого кольору вартістю 9000 грн. Подія відбулась по вул. М. Житомирська, буд. 2. (т. 2 ст. 3)

Відповідно до протоколу огляду місяця події з фототаблицею до нього від 14.01.2018 року, проведеного слідчим СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_35 в присутності понятих за участю спеціаліста, об`єктом огляду є парапет, що знаходиться над підземним переходом на площі Майдан Незалежності в м. Києві. Форма парапету буквою «П». Зліва від парапету знаходиться будівля головпоштамту, що за адресаою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22. По обидва боки парапету знаходяться підземні переходи. На оглядовому парапеті виявлено та вилучено мобільний телефон білого кольору марки «Айфон», який упакований до паперового конверту білого кольору. (т. 2 ст. 4-8)

Відповідно до протоколу огляду місяця події з фото-таблицею до нього від 14.01.2018 року, проведеного слідчим СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_35 за участю спеціаліста, об`єктом огляду є ділянка місцевості розміром приблизно 5 на 5 метрів, що знаходиться біля будинку №2 по вул. Малій Житомирській в м. Києві, навпроти вхідних дверей ресторану «Козацький». На оглядовій ділянці, а саме біля сходинок, що ведуть до вказаного вище ресторану виявлено пляму речовини бурого кольору, на покритті фундаменту, а саме біля кута вказаного фундаменту, що з правого боку від вхідних дверей до ресторану «Козацький» виявлено пляму речовини бурого кольору. Зліва від оглядової ділянки розташована піцерія «Мамамія», з права від оглядової ділянки знаходиться площа Майдан Незалежності. (т. 2 ст. 9-15)

Відповідно до висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 18.01.2018 року, ОСОБА_16 14.01.2018 року проведено огляд, за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння (1,0 ‰) та наркотичного (канабіномїди). (т. 2 ст. 16)

Відповідно до висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 18.01.2018 року, ОСОБА_17 14.01.2018 року проведено огляд, за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння (1,64 ‰). (т. 3 ст. 10)

Відповідно до протоколу огляду відеозапису та фотознімками до нього від 18.01.2018 року, якими переглянуто DVD-R диск об`ємом 4,7 GB, отриманий від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_36 » з наявним на ньому відеозаписом, під час перегляду якого виявлено як 14 січня 2018 року приблизно о 03 годині 15 хвилин, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , перебуваючи біля піцерії «Мамамія» за адресою: м. Київ, вул. М. Житомирська, буд. 6, розпочали наносити удари по тілу потерпілого ОСОБА_8 (т. 2 ст. 22-27)

Судом детально досліджено DVD-R диск об`ємом 4,7 GB з відеозаписом, на якому зафіксовано, що після виходу з кафе дві особи, а саме обвинувачені, на яких вказав потерпілий ОСОБА_8 як на осіб, з якими у нього стався конфлікт, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження, продовжують переслідувати потерпілого, який впізнав себе під час судового засідання. Крім того, на відеозаписі зафіксовано потерпілого ОСОБА_8 разом з співробіником поліції з заподіяними йому тілесними ушкодженнями, отриманими після нападу. (т. 2 ст. 21)

Відповідно до висновку експерта № 12-4/95 від 23.01.2018 року та ілюстративною таблицею до нього, ринкова вартість мобільного телефону марки «Apple» iPhone 6 16 GB

Silver (у постанові про призначення судової товарознавчої експертизи зазначено: мобільний телефон марки «iPhone 6», IMEI: НОМЕР_1 ) станом на 14.01.2018 року могла становити 850,00 грн. (т. 2 ст. 34-38)

Згідно відповіді на запит від 16.01.2018 року центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва на запит слідчого ОСОБА_37 від 15.01.2018 N?532/125/56-2018 надано копію карти виїзду швидкої медичної допомоги (форма N? 110/) від 14 січня 2018 року за N?323 до ОСОБА_8 , 1982 р.н., за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, біля Головпоштамту. (т. 2 ст. 40-41)

Відповідно до довідки від 14.01.2018 року, виданої Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги м. Києва ОСОБА_8 , останньому поставлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку та забійна рана голови. (т. 2 ст. 42)

Відповідно до висновку експерта №128 під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при обстеженні і вивченні медичної документації на його ім?я, є підстави стверджувати про наявність такого тілесного ушкодження: садно на червоній каймі верхньої губи зліва. Характер та морфологічні властивості виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані, свідчать про те, що це тілесне ушкодження утворилося від однократної дії тупого предмету, судити про характерні властивості якого не є можливим. Морфологічні властивості виявленого тілесного ушкодження, а також часові дані, наведені в медичній документації, свідчать проте, що тілесні ушкодження, були спричинені 14.01.2018 до 03 год. 36 хв. Виявлене тілесне ушкодження, відноситься до легкого тілесного ушкодження. (т. 2 ст. 49-53)

Згідно протоколу огляду від 18.01.2018 року та фото-таблиці до нього, старший слідчий ВП N?4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві капітан поліції ОСОБА_38 , в приміщенні службового кабінету N?305 без участі спеціаліста, за участю потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , провів огляд куртки марки «ASHES TO DVST», чорного кольору. Під час огляду виявлено куртку марки «ASHES TO DVST» чорного кольору, яка застібається на блискавку та має сім заклепок. При зовнішній стороні куртки виявлено 8 кишень, дві знизу та дві зверху з кожної сторони. При зовнішньому огляді ніяких пошкоджень не виявлено. В подальшому під час огляду у внутрішній стороні куртки виявлено з правого та лівого боку по кишені. Дані кишені застібаються на заклепки. При огляді безпосередньо лівої внутрішньої кишені виявлено, що ніяких пошкоджень у вигляді дірок не має. Кишеня застібується на заклепку. (т. 2 ст. 54-58)

Згідно даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 14.01.2018 року ОСОБА_16 був затриманий 14 січня 2018 року о 03 годині 50 хвилин. Слідчий ОСОБА_35 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України у присутності понятих здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_16 , під час якого було виявлено та вилучено: два шнурки коричневого кольору, три ключі, брилок, мобільний телефон марки «Айфон 5S» сірого кольору, гаманець коричневого кольору в якому знаходяться гроші в сумі 1435 гривень, один долар США, дві дисконтні картки, один долар США, банківська картка банку «ПриватБанк», навушники білого кольору, запальничка, ключ з брилком «БІЛЛА», учнівський квиток на ім?я ОСОБА_16 , які упаковано до спеціального пакету N?4412499. (т. 2 ст. 59-62)

Згідно даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 14.01.2018 року ОСОБА_17 був затриманий 14 січня 2018 року о 03 годині 50 хвилин. Слідчий ОСОБА_35 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України у присутності понятих здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_17 , під час якого було виявлено та вилучено: два шнурки білого кольору, візитка та три гривні. (т. 2 ст. 90-93)

Клопотань про дослідження інших доказів від учасників судового провадження не надходило, у зв`язку з чим суд обмежився дослідженням зазначених доказів, допитом потерпілого, свідків та обвинувачених.

Зазначені докази у своїй сукупності свідчать про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину поза розумним сумнівом.

Твердження сторони захисту про відсутність доказів перебування обвинувачених в стані алкогольного сп`яніння та посилання на безпідставне припущення сторони обвинувачення з даного приводу спростовується, насамперед, як показаннями самих обвинувачених, які під час допиту зазначили про те, що вживали вино, так і дослідженими судом висновками медичних оглядів.

Крім того, суд критично ставиться до доводів сторони захисту, викладених в клопотанні від 10.12.2019 року, щодо визнання недопустимим доказу, а саме відеозапису з камер спостереження у зв`язку з відсутністю в матеріалах ухвали про тимчасовий доступ до вказаного відеоматеріалу.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку передбаченому цим Кодексом, шляхом проведення як процесуальних дій так і витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємства, установ та організацій шляхом проведення процесуальних дій.

Так, DVD-R диск з відеозаписом було отримано у відповідь на письмовий запит органу досудового розслідування до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_36 в передбаченому законом порядку.

З приводу доводів сторони захисту про те, що диск з відеозаписом є недопустимими доказами, оскільки диск є копією, зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV "Про електронні документи та електронний документообіг" у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про порушення презумпції невинуватості у витягу з ЄРДР у зв`язку з тим, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 були затримані працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину.

Між тим, з приводу тверджень сторони захисту про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_8 14.01.2018 року не уповноваженим оперативним працівником зауважує, що прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, незалежно від місця і часу їх вчинення, повноти отриманих даних, особистості заявника, здійснюється цілодобово негайно тим органом внутрішніх справ, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення.

Щодо тверджень сторони захисту про необхідність визнання протоколів огляду місця події від 14.01.2018 року недопустимими доказом суд зазначає що, огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, що спрямована на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Як вбачається з витягу, що міститься в матеріалах справи, відомості щодо кримінального провадження №0000410 до ЄРДР були внесені 14.01.2018 року.

Разом з тим, до тверджень сторони захисту про необхідність визнання висновку судово-медичної експертизи недопустимим доказом суд ставить критично з наступних підстав. Захисник зазначає, що висновок експерта в частині встановлення наявності тілесного ушкодження був зроблений на підставі неналежним чином завірених документах, однак зі змісту висновку експерта №128 вбачається, що експертом безпосереднього оглядався потерпілий ОСОБА_8 та експерт описав ті тілесні ушкодження, які були безпосередньо наявні у потерпілого, визначивши їх ступінь тяжкості.

Так, суд відхиляє вказані доводи сторони захисту, оскільки згідно постанови Верховного касаційного кримінального суду від 22.10.2020 року у справі № 677/2040/16-к, визначено, що згідно статей 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо його отримано в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, суд вважає наведені вище та досліджені докази належними, допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та не має підстав їм не довіряти.

При цьому, суд вважає необхідним відзначити, що усі доводи сторони захисту щодо невинуватості обвинувачених та не причетності останніх до вчинення кримінального правопорушення є неспроможними, оскільки вони комплексно спростовані доказами, наданими стороною обвинувачення, висновками суду та доводами, наведеними у даному вироку.

За змістом ст. 8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу злочину, інкримінованого обвинуваченим, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_16 та ОСОБА_17 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, з огляду на таке.

Диспозиція ч. 1 ст. 296 КК України передбачає відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Частина 2 ст. 296 КК України визначає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних етичних засад, звичаїв, традицій та інших чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, зокрема, нецензурною лайкою та/або насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, що призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою. За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 своїми діями, які виразилися у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненим групою осіб, вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України.

Грубість порушення громадського порядку кримінальним законом не конкретизована, є оціночним і визначається з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров`я, істотності порушення їх інтересів, або інтересів підприємств, установ чи організацій.

Відмежовуючи хуліганство від злочинів проти здоров`я, слід застосовувати правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі № 5-17кс12, підтриману Касаційним кримінальним судом Верховного Суду у постанові від 19.04.2018 у справі № 209/1242/13-к, згідно з якою під час хуліганства посягання на суспільні відносини здійснюються в активній формі, як правило, у людних або громадських місцях, у присутності потерпілих та інших осіб, переважно з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу.

Тобто, протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

На переконання суду, обвинувачені усвідомлювали, що знаходяться у громадському місці, оскільки під час допиту безпосередньо судовому засіданні вказували на це. Крім того, конфлікт з потерпілим обвинувачені розпочали, використовуючи малозначний привід.

Натомість, обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку та об`єктивні ознаки зухвалої протиправної ОСОБА_16 та ОСОБА_17 свідчать про те, що вона була зумовлена бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, яка супроводжувалась особливою зухвалістю у вигляді приниження гідності потерпілого, поєднаного з насильством над ними, порушенням прав і спокою пересічних громадян, при цьому, за очевидного мотиву явної неповаги до суспільства, грубому порушенні ними громадського порядку.

Показання обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності, адже матеріали кримінального провадження містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження їх вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні. Їх показання не узгоджується та суперечать показанням потерпілого, свідків та дослідженими доказами.

Враховуючи викладене, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст. 85-86, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина ОСОБА_16 та ОСОБА_17 під час судового розгляду доведена повністю.

Так з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Враховуючи вище викладенні обставини, суд, призначаючи покарання, виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У частині 2 ст. 65 КК України зазначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані, що їх характеризують обвинувачених.

Так, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_17 , який не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на обліку служби у справах дітей Солом`янської районної в місті державної адміністрації та на обліку у секторі ювенальної превенції відділу превенції Солом`янської управління поліції ГУНП у м. Києві не перебував, за місцем навчання характеризувався задовільно відповідно до характеристики заступника директора з виховної роботи Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський транспортно-економічний коледж» ОСОБА_39 . Крім того, судом досліджено досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого, зі змісту якої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_17 оцінюється як низький.

Разом з тим, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_16 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на обліку служби у справах дітей Уманської міської ради Черкаської області не перебував, на обліку в Уманському відділенні поліції ГУНП у Черкаській області не перебував, за місцем навчання характеризується задовільно відповідно до характеристики директора школи №185 ОСОБА_40 . Крім того, судом досліджено досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого, зі змісту якої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_16 оцінюється як низький.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , відповідно до вимог ст. 66 КК України, є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , відповідно до вимог ст. 66 КК України, є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченим, не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Таким чином, виходячи із засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на суспільну небезпеку вчиненого злочину та інші обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України, адже саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових кримінальних правопорушень.

Між тим, відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа за вироком суду може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Зі змісту пред`явленого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 обвинувачення випливає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються останні, є нетяжким злочином до ст. 12 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Також суд бере до уваги, що вищевказане кримінальне правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , вчинене 14 січня 2018 року.

Виходячи з фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, станом на день розгляду справи сплинув строк притягнення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до кримінальної відповідальності, тож суд приходить до висновку про необхідність звільнення обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності.

Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 під час судового розгляду кримінального провадження не застосовувався.

Разом з тим, при винесенні остаточного рішення суд у відповідності до ст. 126 КПК України своїм вироком або ухвалою вирішує питання щодо процесуальних витрат.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вказала, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17).

Таким чином, витрати за проведення судово-медичної експертизи №128 у сумі 829 (вісімсот двадцять дев`ять) гривень 60 копійок та витрати за проведення товарознавчої експертизи № 12-4/95 від 23.01.2018 року у сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 00 копійок слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 74, 100, 106, 124, 368, 374, 376 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 49, ст. 106, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 49, ст. 106, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи №128 у сумі 829 (вісімсот двадцять дев`ять) гривень 60 копійок та витрати за проведення товарознавчої експертизи № 12-4/95 від 23.01.2018 року у сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 00 копійок слід віднести на рахунок держави.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню, а саме мобільний телефон марки «Іphone 6» білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити у володінні власника.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню, а саме DVD-R диск об`ємом 4,7 GB - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім у судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня - надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1