УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києві, клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ТОВ «ВАЛЛЕРКОМ», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року, в рамках кримінального провадження №0000107 від 12.02.2019,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ТОВ «ВАЛЛЕРКОМ», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року, в рамках кримінального провадження №0000107 від 12.02.2019 року.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 12.02.2019 за підозрою ОСОБА_6 за ч.5 ст.27 ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.263, ч.3 ст.358, ч.3 ст. 365-2, ч.1 ст. 366, ч.2 ст.367 КК України. Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №33), що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, №4 (далі - нежилі приміщення) є майном, яке підпадає під ознаки речових доказів, оскільки з позиції прокурора були об`єктом кримінальних протиправних дій та набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також адвокат вказує, що це не є першим накладенням арешту на вище вказане нежиле приміщення у рамках досудового розслідування і попри те, що первинно арешт накладався (і скасовувався) у іншому кримінальному провадженні, однак фактично йдеться про розслідування ознак вчинення кримінальних правопорушень у справах, які об`єднувались. Мало місце також виділення матеріалів досудового розслідування.

Так, кримінальне провадження № 0004520 було об`єднано з кримінальним провадженням №00000107 від 12.02.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.05.2020 було скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2019 в межах кримінального провадження №0004529 від 11.10.2019 року.

У цих провадженнях арешт на нежиле приміщення було накладено як на майно, яке підпадає під ознаки речових доказів. В ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про накладення арешту від 06.06.2023 вказано, що вище вказане нерухоме майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні 05.11.2019 року. Тобто фактично мало місце повторне накладення арешту на нежитлове приміщення з підстави визнання його речовим доказом, що вже було предметом розгляду суду при накладенні арешту на нього, і при скасуванні відповідних ухвал слідчого судді.

За використання тих самих аргументів, стосовно майна юридичної особи, яка є добросовісним набувачем нежитлового приміщення, процесуальний статус якої у провадженні - третя особа, щодо майна якої було вирішено питання про арешт, ТОВ «ВАЛЛЕРКОМ» фактично позбавлено всіх правомочностей власника, оскільки йому заборонено здійснення будь-якого відчуження, розпорядження та користування ним, як власником, чи будь-якими іншими особами зазначеним майном.

Нежиле приміщення набуте ТОВ «ВАЛЛЕРКОМ» у законний спосіб - шляхом його придбання через електронні торги. При цьому ТОВ «ВАЛЛЕРКОМ» має основний напрям діяльності щодо купівлі-продажу та передання в оренду нерухомості. Накладення арешту у застосований Шевченківським районним судом м. Києва спосіб є прямим втручанням у право власності, яке за своїм змістом фактично позбавляє, а не обмежує власника у його правомочностях. Цим також створено прямі ризики позбавлення власника права на користування належним йому майном та отримання доходів від передання його у користування третім особам.

Таким чином, арешт майна ТОВ "ВАЛЛЕРКОМ", накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.06.2023, є необґрунтованим, здійсненим без достатніх правових підстав та підлягає скасуванню.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала та просила задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також вказала, що досудове розслідування здійснюється тривалий час, а саме товариство має статус третьої особи. Основним напрямком діяльності товариства є передача майна в оренду, а накладення арешту фактично позбавляє можливості вести господарську діяльність.

Прокурор ОСОБА_3 частково заперечував щодо задоволення клопотання з огляду на той факт, що після накладення арешту суттєво обставини провадження не змінилися. Також повідомив, що в рамках даного провадження стосовно одного фігуранта обвинувальний акт скеровано до суду і арешт у таке провадження не виділявся. Вказав, що рішення господарських судів не мають преюдиції, оскільки не враховують обставини, що встановлені в рамках даного кримінального провадження. Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 12.02.2019 не завершено, встановлюються обставини, які мають доказове значення. У той же час, сторона обвинувачення не заперечує щодо скасування арешту на майно, що належить ТОВ «Валерком», а саме: нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №33) офіс (літера А), що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Шептицького (колишня назва- Луначарського), 4, в частині заборони користування власниками чи будь-якими іншими особами зазначеним майном.

Вислухавши доводи сторін провадження, ретельно дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, а також долучені у ході судового розгляду документи, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 12.02.2019 здійснюється СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Як встановлено у ході судового розгляду клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, 06.03.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №33) офіс (літера А), що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Шептицького (колишня назва- Луначарського), 4.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ст. 174 КПК України закріплює, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Так, згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Так, вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачаються, що обов`язок доведення, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

У судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 12.02.2019 наразі триває, встановлюються обставини причетності посадових та службових осіб ТОВ «ВАЛЛЕРКОМ» до розслідуваних у даному провадженні злочинів, відтак, з огляду на кваліфікацію провадження потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, не відпала. У той же час, як підтверджено прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні, сторона обвинувачення щодо скасування заборони в частині користування нежилими приміщеннями з №1 по №6 (групи приміщень №33) офіс (літера А), що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Шептицького (колишня назва- Луначарського), 4. З огляду на наведене, слідча суддя не вбачає підстав для подальшого втручання у мирне право користування належним ТОВ «Валлерком» майном в цій частині.

При цьому, слідча суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також, слідча суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСі" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, оскільки жодних доказів, які б спростовували доводи, викладені у клопотанні адвоката ОСОБА_5 , та підтверджували обставини, які є підставою для продовження дії всіх трьох складових такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідча суддя вважає, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

У свою чергу, відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ТОВ «ВАЛЛЕРКОМ», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року, в рамках кримінального провадження №0000107 від 12.02.2019 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 170, 171, 173, 174, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ТОВ «ВАЛЛЕРКОМ», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року, в рамках кримінального провадження №0000107 від 12.02.2019, - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року, на майно, що належить ТОВ «Валерком», а саме: нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №33) офіс (літера А), що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Шептицького (колишня назва- Луначарського), 4, в частині заборони користування власниками чи будь-якими іншими особами зазначеним майном.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 30 липня 2024 року о 10 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1