У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої у АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 16.05.2025.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачена просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою обрати їй запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Просить врахувати, що має постійне місце проживання, має міцні соціальні та родинні зв`язки, оскільки має двох неповнолітніх дітей, яких доглядає її рідний брат, оскільки її батьки загинули, а батько дітей служить у ЗСУ та наразі перебуває на лікуванні у Вінницькому шпиталі.

На думку апелянта, не доведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді в Заводському районному суді м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.307, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України; ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на інших обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується.

Задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились, та завершити розгляд справи до завершення строку дії обраного запобіжного заходу не є можливим.

За висновком суду першої інстанції, підстави для зміни обраного щодо обвинуваченої запобіжного заходу відсутні, а його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити лише шляхом продовження строку тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала

Захисник ОСОБА_15 надіслав клопотання про апеляційний розгляд без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»). За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вищевказані вимоги кримінального процесуального закону судом враховано.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена оспорює висновки суду в частині доведеності ризиків, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою. Проте, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення слідчого судді з наведених в апеляційній скарзі підстав.

З матеріалів, наданих апеляційному суду, вбачається, що на розгляді в Заводському районному суді м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Наразі судовий розгляд не розпочато, однак строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої спливає 24.03.2025.

До суду першої інстанції прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченій, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків.

Що стосується наявності ризиків, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів погоджується з висновками суду, що перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

На наявність встановлених судом першої інстанції ризиків вказує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, а у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

Окрім того, судом першої інстанції враховано, що обвинувачена раніше судима за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а у даному кримінальному провадженні вона обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, передачі цієї речовини у місця позбавлення волі, а також у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно , організованою групою.

У обвинуваченої відсутнє офіційне джерело доходу, а злочин, у якому обвинувачують ОСОБА_6 , має характер корисливого мотиву.

За такого, існують ризики того, що усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі встановлення вини обвинуваченої, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасний та якісний розгляд кримінального провадження судом, а також, незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні з метою спонукання їх до зміни показань та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Оскаржуване рішення про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином вмотивовано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що встановленим ризикам неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої в ході судового розгляду.

Зазначені обвинуваченою обставини не є достатніми підставами для застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Оскаржуване рішення є обґрунтованим, законним та вмотивованим. Тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_16