ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/879/25 Справа № 185/3196/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000015 від 08 березня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 382 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2024 року ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК та їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі восьмисот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 14 450 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік.

ОСОБА_8 визнана винуватою за ч. 2 ст. 382 КК, а саме в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою за наступних обставин.

14 липня 2021 року Господарським судом Дніпропетровської області за результатами розгляду позову Павлоградської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларец», винесено рішення, яке набрало законної сили 22.11.2021 та відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Ларец» зобов`язано звільнити шляхом демонтажу торгівельного павільйону за свій рахунок, та повернути Павлоградській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, по вул. Горького, б/н, площею 0,0050 га.

Рішенням ТОВ «Ларец» від 16.06.2000 на підставі протоколу зборів засновників ТОВ «Ларец» ОСОБА_8 призначено директором ТОВ «Ларец», у зв`язку з цим, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто будучи службовою особою, а також будучи обізнаною про набрання законної сили вищевказаним рішенням суду, а також про відкриття 14.12.2021 Павлоградським відділом державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавчого провадження по примусовому виконанню вказаного рішення суду, діючи умисно, з метою невиконання вказаного рішення суду щодо зобов`язання вчинення певних дій, маючи реальну можливість його виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, починаючи з 22 листопада 2021 року умисно не виконує рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі 900 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 15 300 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд не встановив жодних пом`якшуючих або обтяжуючих обставин, але не зважаючи на це призначив обвинуваченій найм`якіше покарання, передбачене санкцією статті, яке прокурор вважає таким, що явно не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченої, яка умисно протягом більше 2 років не виконувала рішення суду, тому таке покарання не є достатнім для її виправлення.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ларец» є неналежним відповідачем у справі у які винесено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами 21 листопада 2024 року було оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Вважає, що звертаючись до суду Павлоградська міська рада не врахувала, що ТОВ Ларец є неналежним відповідачем, що підтверджується такими документами: відповідно до виписки з рішення № 107 від 13.02.1997 року виконавчий комітет Павлоградської міської ради народних депутатів розглянувши заяву малого підприємства «ЕЛЕКСИР» вирішило надати земельну ділянку під установку торгівельних павільйонів саме малому приватному підприємству «ЕЛЕКСИР»; договором від 04 травня 1997 року між ООО «Велия» та МЧП фірма «ЕЛЕКСИР» було узгоджене будівництво торгівельного павільйону; 11 грудня 1997 року за № 991 було складено АКТ «про закінчення будівельних робіт та введення в експлуатацію торгівельного павільйону» узгоджений з керуючим справами виконкома. Відповідно до цього акту складалася комісія з різних гілок місцевої влади, також надавався ситуаційний план.

На підставі вище наведеного захисник робить висновок, що торгівельний павільйон було збудовано і введено в експлуатацію малим приватним підприємством «ЕЛЕКСИР». При цьому, документів, які свідчать, що даний торгівельний павільйон передано, продано, подаровано ТОВ «ЛАРЕЦЬ» або іншим особам у справі відсутні.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, та з підстав, викладених у скарзі, просив її задовольнити. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Захисник та обвинувачена в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 .

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого...

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції (1) зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови: (а) що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або (б) з порушеннями, та (2) може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо (а) про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або (б) якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В постанові Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду (далі - ККС ВС) від 14 вересня 2021 року у справі № 439/877/16-к, зазначив, що обов`язковою умовою для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, є неповнота їх дослідження або наявність певних порушень у ході їх дослідження. При цьому незгода з оцінкою певних конкретних доказів не є підставою для їх повторного дослідження.

В судовому засіданні захисник не заявляв клопотання про повторне дослідження доказів кримінального провадження та не зазначав доводів про існування підстав, передбачених в ч. 3 ст. 404 КПК, а зміст доводів апеляційної скарги фактично зводився до незгоди з судовими рішеннями, постановленими в порядку господарського судочинства.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 640/6847/15-к, провадження № 13-43кс19, касаційний суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не порушив засад безпосередності дослідження доказів, оскільки, відповідно до положень статті 404 КПК, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Така позиція узгоджується з правовим висновком у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 9 липня 2019 року у справі № 676/603/17 (провадження № 51-392км19) і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для іншого висновку.

Суд апеляційної інстанції зважає також на усталену практику суду касаційної інстанції, викладену, зокрема у постанові ККС ВС від 05 жовтня 2021 року у справі № 589/5015/19, відповідно до якої суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

У мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів, навести докази для підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав у повній мірі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених ним фактичних обставин кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що такі доводи є безпідставними, а вирок суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості, є цілком умотивованим, з огляду на наступне.

За змістом ст. 411 КПК судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: (1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; (2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; (3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; (4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: (1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; (2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; (3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; (4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

За результатами апеляційного розгляду вказаних підстав для скасування або зміни вироку суду колегією суддів не встановлено.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у його вчиненні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом наступними доказами.

Показаннями представника потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до яких було рішення Центрального апеляційного господарського суду від 22 листопада 2021 року щодо ТОВ «Ларец» про знесення кіоску на земельній ділянці комунальної форми власності в районі центрального ринку в м. Павлограду. З 2021 року по 2024 рік це рішення виконано не було, чим спричинено порушення прав територіальної громади.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких на підставі рішення Павлоградської міської ради право зобов`язано КП «Управління ринками» повернути до Павлоградської міської ради зазначену земельну ділянку. КП «Управління ринками» звернулось до Павлоградської міської ради з приводу того, що не можуть виконати рішення, оскільки орендар покриття, який знаходиться на цій земельній ділянці ТОВ «Ларец» не звільняють і не вчиняє заходи щодо звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу торгівельного павільйону. Тому було подано позов до суду щодо звільнення земельної ділянки та повернення до земель Павлоградської міської ради. На підставі цього звернення були рішення суду. Так як не було виконано рішення суду, було відкрите виконавче провадження.

Показаннями свідка ОСОБА_12 (заступник начальника Павлоградскього ВДВС ПРДО ПМУ МЮ (м. Одеса)), який суду пояснив, що ТОВ «Ларец» було зобов`язано звільнити земельну ділянку по вул. Незалежності (Горького) м. Павлограда. На виконання рішення суду вчинялися дії щодо примусового звільнення земельної ділянки. Це відбувалося з 27 травня 2024 року по 30 травня 2024 року. В цей період він залучив КП «Затишне місто» для проведення демонтажу. Вони приїхали на місце, там були присутні ОСОБА_8 та її чоловік, домовилися про добровільний демонтаж павільйону. 28 травня 2024 року разом з представником Павлоградської міської ради він виїхав на місце, щоб переконатися, що йдуть роботи щодо демонтажу павільйону. Вони зафіксували актом, що ніякі дії не проводяться. Строк для добровільного демонтажу був до 29 травня 2024 року до другої години. Коли приїхали 29 травня 2024 року зранку, то всередині була демонтована тільки стеля. На 18.00 годин 29 травня 2024 року було примусово частково демонтовано павільйон, а 30 травня 2024 року вже завершений демонтаж. Обвинувачена повідомляла, що павільйон їй не належить, однак перешкоджала демонтажу 27 травня 2024 року.

Наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року, справа № 904/2118/18 про примусове виконання на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року, яке набрало законної сили 16 серпня 2021 року зобов`язати ТОВ «Ларец» звільнити шляхом демонтажу торгівельного павільйону за свій рахунок та повернути Павлоградській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, по вул. Горького, б/н площею 0,0050 га, кадастровий номер :02:035:0157.

Безкоштовним запитом щодо юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлено, ТОВ «Ларец», код 30938642, місцезнаходження: 51400, м. Павлоград, вул. Дружби, 1/Б, керівник ОСОБА_8 /а.к.п. 40/.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14 грудня 2021 року ВП № 67871767, відповідно до якої відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 904/2118/18, виданого 18 серпня 2021 року Господарським судом Дніпропетровської області про зобов`язання ТОВ «Ларец» звільнити шляхом демонтажу торгівельного павільйону за свій рахунок, та повернути Павлоградській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, по вул. Горького, б/н площею 0,0050 га, кадастровий номер :02:035:0157, яке направлено на адресу ТОВ «Ларец» та Павлоградської міської ради 14 грудня 2021 року №39/117599 /а.к.п. 42/.

Актом державного виконавця від 29 грудня 2021 року ВП № 67871767, відповідно до якого заступником начальника Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) при приму сомову виконанні наказу № 904/2118/18, виданого 18 серпня 2021 року Господарським судом Дніпропетровської області встановлено, що здійснено перевірку виконання рішення суду; рішення не виконано, земельну ділянку не звільнено. У торгівельному павільйоні здійснюється реалізація овочів, фруктів та хлібобулочних виробів. При огляді проводилась фотозйомка /а.к.п. 44/.

Постановою про накладення штрафу від 29 грудня 2021 року ВП № 67871767, відповідно до якої за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії накладено на боржника ТОВ «Ларец» штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн. Зобов`язати боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення /а.к.п. 46/.

Актом державного виконавця від 14 січня 2022 року ВП № 67871767, відповідно до якого заступником начальника Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) при приму сомову виконанні наказу № 904/2118/18, виданого 18 серпня 2021 року Господарським судом Дніпропетровської області встановлено, що здійснено огляд торгівельного павільйону; рішення суду не виконано, торгівельний павільйон не демонтовано, земельну ділянку не повернуто. При огляді проводилась фотозйомка /а.к.п. 48,49/.

Постановою про накладення штрафу від 14 січня 2022 року ВП № 67871767, відповідно до якої за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії накладено на боржника ТОВ «Ларец» штраф на користь держави у розмірі 10 200 грн. Зобов`язати боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення /а.к.п. 51/.

Протоколом огляду від 13 березня 2024 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого на відкритій ділянці місцевості об`єктом огляду є тимчасова споруда, яка розташована між торговим центром «Олімпія» та Центральним ринком, позаду якого розташований магазин «Джинс ціна ОК!» по вул. Незалежності (Горького) м. Павлограда, Дніпропетровської області. Зверху тимчасової споруди маються споруди три вивіски з написами: «Магазин низьких цін», «Турецька випічка», «Шаурма курка гриль». Зі слів заступника начальника Павлоградскього ВДВС ПРДО ПМУ МЮ (м. Одеса) ОСОБА_12 , відповідно до наказу № 904/2118/18 від 18 серпня 2021 року Господарського суду Дніпропетровської області дана земельна ділянка має кадастровий номер :02:035:0157, площа якого 0,0050 га. В подальшому був складений акт державного виконавця від 13 березня 2024 року про те, що виїздом за адресою: м. Павлоград, вул. Незалежності (Горького) б/н виявлено, що рішенням суду не виконано, земельна ділянка площею 0,0050 га, КН :02:035:0157 боржником не звільнено /а.к.п. 52-56/.

Актом державного виконавця ВП № 67871767 від 13 березня 2024 року, відповідно до якого виїздом за адресою: м. Павлоград, вул. Незалежності (Горького) б/н виявлено, що рішення суду не виконано, земельна ділянка площею 0,0050 га, кадастровий номер :02:035:0157 боржником не звільнено /а.к.п. 57/.

Рішенням ТОВ «Ларец» від 16 червня 2000 року, відповідно до якого ОСОБА_8 призначено директором ТОВ «Ларец» /а.к.п. 64/.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року, відповідно до якого зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАРЕЦ» (51400, м. Павлоград, вул. Дружби, 1/Б, код 30938642) звільнити шляхом демонтажу торгівельного павільйону за свій рахунок, та повернути Павлоградській міській раді (51400, м. Павлоград, вул. Соборна, 95, код 33892721) самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, по вул. Горького, б/н площею 0,0050 га, кадастровий номер :02:035:0157.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22 листопада 2021 року, якою залишено без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року /а.к.п. 68-70/.

Витягом з рішення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області (35 сесія VII скликання) від 20 березня 2018 року №1124-35/VII, відповідно до якого вирішено вилучити у КП «Управління ринками» Павлоградської міської ради (ідентифікаційний код 31080877), земельну ділянку площею 0,0050 га, на вул. Горького, б/н, кадастровий номер :02:035:0157 у зв`язку з добровільною відмовою від права користування земельною ділянкою на підставі поданої заяви. Підпункт 2.3 пункту 2 рішення Павлоградської міської ради від 15 вересня 2015 року №1757-56/VI «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та про надання земельних ділянок у власність (користування)» в частині надання КП «Управління ринками» Павлоградської міської ради (ідентифікаційний код 31080877), земельної ділянки на вул. Горького, б/н, площею 0,0050 га, кадастровий номер :02:035:0157 в постійне користування, вважати таким, що втратив чинність. В строк до 01 травня 20218 року КП «Управління ринками» Павлоградської міської ради звільнити земельну ділянку та передати до земель міської ради. Зобов`язати землекористувачів забезпечити припинення державної реєстрації права оренди та права постійного користування на земельні ділянки. Рекомендувати Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести відомості до Державного земельного кадастру згідно прийнятого рішення /а.к.п. 73/.

Договором оренди (найму) № 14 від 01 листопада 2015 року, відповідно до якого КП «Управління ринками» Павлоградської міської ради в особі директора ОСОБА_13 , діючого на підставі Статуту, в подальшому Орендодавець, та ТОВ «Ларец» в особі директора ОСОБА_14 , діючої на підставі Статуту, в подальшому «Орендатор», уклали договір про наступне. Орендодавець передає, а орендатор приймає в оренду тимчасове володіння і платне користування частину бетонно асфальтного покриття, загальною площею 50 м2 (згідно доданої схеми), що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Горького, район Центрального ринку. Обєкт, що орендується передається в оренду з ціллю його користування для господарської діяльності Орендатора, а саме: розміщення торгового кіоску. Договір діє до 30 жовтня 2018 року, та Актом прийому передачі в оренду бетонно асфальтного покриття від 01 листопада 2015 року /а.к.п.71-78/.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, де станом на 01 листопада 2018 року, місцезнаходження ТОВ «Ларец»: Україна, 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дружби, буд. 1/Б, керівник ОСОБА_8 /а.к.п.122-129/.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, де станом на 21 березня 2024 року, місцезнаходження ТОВ «Ларец»: Україна, 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дружби, буд. 1/Б, керівник ОСОБА_8 /а.к.п.130-138/.

Відповідно до п. 17.11.1 статуту ТОВ «Ларец», виконавчий орган Товариства здійснює управління поточною діяльністю Товариства. Відповідно до п. 17.11.2 статуту до компетенції виконавчого органу Товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Відповідно до п. 17.11.4 статуту виконавчий орган Товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор». Відповідно до п. 17.12 статуту обов`язками директора, серед іншого, є: організація та здійснення керівництва оперативною діяльністю Товариства, забезпечення виконання рішень загальних зборів Учасників; вирішення питань організації господарської діяльності, фінансування, обліку та звітності, зовнішньоекономічної діяльності й інші питання діяльності Товариства; призначення на посади керівників філій та представництв Товариства; приймання на роботу та звільнення і роботи працівників Товариства, застосування до них заходів заохочення та дисциплінарного стягнення. ОСОБА_8 , обіймає посаду директора ТОВ «Ларец» () починаючи з 16 червня 2000 року, а тому виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року покладається саме на керівника ТОВ «Ларец», який виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції Товариства.

Зазначені докази винуватості обвинуваченої є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, передбаченому КПК.

Відповідальність за ч. 2 ст. 382 КК настає за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою.

Надаючи оцінку сукупності наведених доказів, їх допустимості, належності, достовірності та достатності, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що місцевий суд, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані та докази, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК та встановив передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК.

Доводи апеляційної скарги захисника є аналогічними з правовою позицією сторони захисту в суді першої інстанції, яку місцевий суд належним чином перевірив і виклав переконливі мотиви прийнятого рішення, які ґрунтуються на досліджених доказах, яким дав належну правову оцінку, в тому числі й тим, на які посилалась сторона захисту.

Позиція захисту зводиться до того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ларец» є неналежним відповідачем у справі, у якій винесено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами 21 листопада 2024 року було оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Проте така позиція захисту не ґрунтується на конституційних та загальноправових принципах.

Так, відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, встановлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, є об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, і означає повне його ігнорування. Об`єктивна сторона зазначеного злочину також проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.

На спростування доводів сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_8 складу злочину, суд першої інстанції у вироку послався, зокрема на показання свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що ТОВ «Ларец» було зобов`язано звільнити земельну ділянку, проте остання добровільно цього не робила, у зв`язку з чим складались відповідні акти державного виконавця та двічі на неї накладались штрафи. Для примусового виконання рішення суду він залучив КП «Затишне місто» для проведення демонтажу, коли вони приїхали на місце, там були присутні ОСОБА_8 та її чоловік, домовилися про добровільний демонтаж павільйону. 28 травня 2024 року разом з представником Павлоградської міської ради він виїхав на місце, щоб переконатися, що йдуть роботи щодо демонтажу павільйону. Вони зафіксували актом, що ніякі дії не проводяться. Строк для добровільного демонтажу був до 29 травня 2024 року до другої години. Коли приїхали 29 травня 2024 року зранку, то всередині була демонтована тільки стеля. На 18.00 годин 29 травня 2024 року було примусово частково демонтовано павільйон, а 30 травня 2024 року вже завершений демонтаж. Обвинувачена повідомляла, що павільйон їй не належить, однак перешкоджала демонтажу 27 травня 2024 року.

Та обставина, що ОСОБА_8 спочатку частково демонтувала стелю кіоску, а коли почали демонтувати примусово, перешкоджала цьому процесу, спростовує позицію захисту, що вона не мала ніякого відношення до вказаного павільйону. В суді першої інстанції ОСОБА_8 також пояснила, що їй було відомо про закінчення строку оренди земельної ділянки, яку в подальшому Павлоградська міська рада їй не продовжила.

З викладеного слідує, що ОСОБА_8 , не виконуючи рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року, діяла з прямим умислом, оскільки свідомістю обвинуваченої охоплювалося розуміння суспільно небезпечного характеру своєї бездіяльності.

Доводи захисту, що вони не виконували судове рішення, оскільки, на їх думку, вони у господарській справі були неналежним відповідачем, фактично стосуються оспорювання законності судового рішення, яке набрало законної сили, тому такі доводи є неприйнятними. Перевірка законності зазначеного рішення не входить до питань, які підлягають вирішенню при встановленні у діях винного складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК. Слід зазначити і те, що судові рішення вважаються законними, доки не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження у справі, в якій їх ухвалено.

Посилання захисника, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами 21 листопада 2024 року було оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду, перевірені апеляційним судом, і станом на час апеляційного провадження у даній справі, рішення господарського суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами, залишено без змін.

Центральним апеляційним господарським судом 20 січня 2025 року винесено постанову, якою відмовлено в задоволенні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАРЕЦ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2024 у справі № 904/2118/18, а ухвалу залишено без змін.

Окрім іншого апеляційний господарський суд в постанові зазначив: «Центральним апеляційним господарським судом у постанові від 22.11.2021, справа № 904/2118/18, встановлено: «як вбачається з акту обстеження земельної ділянки від 03.05.2018, комісією з перевірки використання земельних ділянок, встановлено, що на спірній земельній ділянці розташований торгівельний павільйон, в якому ведеться господарська діяльність, а отже, земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, а умови рішення від 20.03.2018 № 1124-35/VII не виконані, а тому колегія суддів також погоджується з висновкам суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити демонтаж торгівельного павільйону, розташованого на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Доводи апелянта про недоведеність здійснення саме відповідачем господарської діяльності у спірному торгівельному павільйоні, або належності саме відповідачу даного павільйону, є неспроможними з огляду на наступне.

Дійсно, судом встановлено, що відповідачем надана довідка про не перебування у нього на балансі кіоску площею 47 м2, та договір купівлі-продажу торгівельного кіоску від 01.11.2018, за умовами якого ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_15 придбав кіоск площею 47 кв.м. по вулиці Горького (район центрального ринку) у місті Павлоград.

Разом з цим, оцінюючи надані докази, суд першої інстанції зазначив, що довідка є одностороннім документом зацікавленої сторони, до того ж, перевірка належного ведення бухгалтерського обліку Відповідача не є предметом доказування при вирішенні даного спору. Щодо договору купівлі-продажу торгівельного кіоску від 01.11.2018, то він також не може вплинути на вирішення даного спору, оскільки сторонами наведеного правочину виступають фізичні особи: ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , ТОВ "Ларец" не є стороною договору, при цьому, продане майно не має ідентифікуючих ознак, крім площі (47 м2) та того, що він розташований в районі центрального ринка на вул. Горького».

Отже, вищезазначені твердження відповідача є безпідставними та такими, що спростовуються встановленими раніше судами фактами».

Таким чином, твердження сторони захисту про неналежність ТОВ "Ларец", як відповідача у господарській справі, було предметом перевірки судом господарської юрисдикції, як під час розгляду господарської справи по суті, так і в порядку перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, тому відхиляється апеляційним судом як необґрунтовані і такі, що виходять за межі доказування у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про законність і обґрунтованість вироку суду та дійшов мотивованого висновку, що ОСОБА_8 , маючи обов`язок та реальну можливість щодо виконання судового рішення, умисно ухилилась від його виконання, а саме звільнення земельної ділянки, а тому доводи у апеляційної скарги про безпідставність засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 382 КК не підтверджуються матеріалами справи.

При призначенні покарання обвинуваченій суд першої інстанції врахував належним чином тяжкість вчиненого злочину, яка вчинила нетяжкий злочин, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відсутність обставин, що пом`якшують покарання,призначив покарання у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності і таке покарання відповідає вимогам ст. 50, 55, 65 КК є справедливим, законним та співмірним з тяжкістю та характеру вчиненого кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного доводи апеляційної скарги прокурора про несправедливість покарання внаслідок м`якості є необґрунтованими і не містить належного обґрунтування чому прокурор вважає покарання у виді штрафу в сумі 14 450 грн є явно не справедливим і являє собою істотну диспропорцію, а штраф у сумі 15 300 грн є пропорційним та достатнім.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином виконав вимоги статей 22, 94, 370, 373 КПК, забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження, належним чином дослідив та оцінив всі докази і виклав переконливі мотиви чому він приймає їх до уваги. Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність і ним не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК або потягнути несправедливість судового розгляду в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають, а вирок суду має бути залишений без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000015 від 08 березня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за частиною 2 статті 382 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4