Справа №295/2475/25
УХВАЛА

24.02.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

власника майна: ОСОБА_3 ,

розглянувши внесене старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000075, зареєстрованого 23.12.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 193, ч.4 ст. 298 КК України, та погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5 , клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000075 від 23.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 193, ч. 4 ст. 298 КК України.

У клопотанні вказано, що відомості до ЄРДР внесені на підставі заяви завідувача сектору каталогізації та моніторингу Національного музею історії України ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування допитаний 24.12.2024 ОСОБА_6 вказав, що співробітниками музею 22.12.2024 зафіксовано факт незаконного привласнення скарбу, який має особливу культурну цінність, а саме унікального артефакту бронзового римського орла 23 ст., який був навершям аквіли (найвища святиня римської армії) штандарту римського легіону, фото якого користувач « ОСОБА_7 » у соціальній мережі «Facebook» в групі «Хобі пошук з металошукачем!» виставив на обговорення.

За змістом клопотання, згідно листа Управління СБ України в області за №57/5/1-5842 від 25.12.2024 указаною особою є працівник відділення поліції №2 Житомирського РУП ГУНП в

Житомирській області ОСОБА_3 .

В ході огляду 25.12.2024 сайту для продажу та купівлі предметів колекціонування «Violity» виявлено інформацію та фото вказаного артефакту.

Під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню 19.02.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 у будинку по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено належний ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Redmi 5G» модель 2312DRА50G, із чохлом (інші ідентифікаційні ознаки телефону не встановлено у зв`язку із відмовою ОСОБА_3 здійснити розблокування телефону).

Посилаючись на положення ст. 170 КПК України, завдання арешту майна та з метою забезпечення збереження речового доказу, проведення судових експертиз, слідчий за погодженням із прокурором просить накласти арешт на вилучений в ході проведення обшуку мобільний телефон марки «Redmi 5G» модель 2312DRА50G, із чохлом, який належить ОСОБА_3 .

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо вимог клопотання, просив відмовити у його задоволенні, надавши суду письмові заперечення, які приєднанні до матеріалів справи, також просив звернути увагу суду на те, що в резолютивній частині клопотання слідчий просить накласти арешт на майно яке вилучене 7.02.2025 року, в той час як обшук проводився 19.02.2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення,фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України). Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

За правилами ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 23.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 193, ч. 4 ст. 298 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 30.01.2025 надано дозвіл на проведення обшуку в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 .

19.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді від 30.01.2025 проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено майно, що підтверджується змістом протоколу обшуку від 19.02.2025, арешт на яке просить накласти слідчий.

Постановою слідчого від 19.02.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000075.

Метою накладення арешту на вилучене під час обшуку майно слідчий зазначає потребу в забезпеченні збереження речових доказів, а також необхідність проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Отже, на підставі долучених доказів, слідчим суддею встановлено, що саме 19.02.2025 року був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , а тому наявність друкарської помилки в клопотанні, на які посилався власник майна ОСОБА_3 , не може бути самостійною і єдиною підставою для відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту за умови доведеності інших обставин, які є підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

Дослідивши клопотання, додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши заперечення власника майна, беручи до уваги обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене під час обшуку майно відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні, в мобільному телефоні може міститися інформація, яка може бути доказом обставин, які підлягають доведенню та встановленню під час досудового розслідування, яка може підтверджувати обставин, за яких був вчинений злочин.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вилучений мобільний телефон є виправданим і відповідає завданням кримінального провадження, що відповідно до ст.ст. 170, 171 КПК України є підставами для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на належний ОСОБА_3 мобільний телефон "Redmi 5G", model 2312DRA50G, із чохлом, що упакований в сейф-пакет № S1011980.

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1