ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/123/25 Справа № 712/2494/25 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі:

суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участю: прокурора: ОСОБА_5 підозрюваного: ОСОБА_6 захисника: адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, особою з інвалідністю будь-якої групи не є, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого : 12.09.2022 вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч. 2 ст. 436-2 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, без конфіскації майна,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в :

01 березня 2025 року старший слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000438 від 04.02.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 04.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він, усупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (далі Положення) та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілів патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622 (далі Інструкція), у невстановлений досудовим розслідування час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу, придбав з метою збуту: п`ять боєприпасів, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 24.02.2025 № 207 є корпусами гранат РГН; п`ять бойових підривників до ручних гранат, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 24.02.2025 № 207 є засобами підриву типу УДЗ; сто чотири патрони, які відповідно до висновку експерта від 26.02.2025 № СЕ-19/124-25/3165-БЛ є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, 5,45-мм проміжними патронами, з яких дев`яносто три патрони споряджені кулею із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), з яких вісімдесят дев`ять патронів промислового виробництва м. Амурська, росія, чотири патрона промислового виробництва м. Тула, СРСР та одинадцять патронів споряджені кулею із підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М), промислового виробництва м. Луганськ, Україна, які ОСОБА_6 , зберігав у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що знаходиться на території автокооперативу «Політ», за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 179А до 24.02.2025.

Також ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він 21.02.2025 на виконання свого злочинного наміру, зустрівся із залученим для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_10 неподалік гуртожитку, що розташований на перехресті проспекту Хіміків та вул. В. Чорновола в м. Черкаси, де домовився з останнім про збут бойових припасів.

24 лютого 2025 року близько 12 год 30 хв ОСОБА_6 , на виконання попередніх домовленостей із ОСОБА_10 , зустрівся із останнім у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що розташований на території автокооперативу «Політ», що за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 179А, де ОСОБА_10 передав ОСОБА_6 заздалегідь обумовлені грошові кошти у сумі 2 000 доларів США купюрами по 100 доларів США, у якості оплати за боєприпаси. У свою чергу, ОСОБА_6 збув ОСОБА_10 п`ять боєприпасів, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 24.02.2025 № 207 є корпусами гранат РГН, п`ять бойових підривників до ручних гранат, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 24.02.2025 № 207 є засобами підриву типу УДЗ та сто чотири патрони, які відповідно до висновку експерта від 26.02.2025 № СЕ-19/124-25/3165-БЛ є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, 5,45-мм проміжними патронами, з яких дев`яносто три патрони споряджені кулею із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), з яких вісімдесят дев`ять патронів промислового виробництва м. Амурська, росія, чотири патрона промислового виробництва м. Тула, СРСР та одинадцять патронів споряджені кулею із підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М), промислового виробництва м. Луганськ, Україна.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, усупереч вимог Положення та Інструкції, у невстановлений досудовим розслідування час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу придбав з метою збуту боєприпаси, а саме: п`ять боєприпасів, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є корпусами гранат Ф-1; п`ять бойових підривників до ручних гранат, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 №232 є засобами підриву типу УЗРГМ; боєприпас, який відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є ручним гранатометом РПГ-22, та які зберігав у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що знаходиться на території авто кооперативу «Політ», що за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 179А до 27.02.2025.

27 лютого 2025 року близько 18 год 50 хв ОСОБА_6 , на виконання попередніх домовленостей із ОСОБА_10 , зустрівся із останнім у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що розташований на території автокооперативу «Політ», що за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 179А, де ОСОБА_10 передав ОСОБА_6 заздалегідь обумовлену суму грошових коштів в розмірі 2 000 доларів США купюрами по 100 доларів США, у якості оплати за боєприпаси. У свою чергу, ОСОБА_6 збув ОСОБА_10 п`ять боєприпасів, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є корпусами гранат Ф-1, п`ять бойових підривників до ручних гранат, які відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є засобами підриву типу УЗРГМ, боєприпас, який відповідно до акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 27.02.2025 № 232 є ручним гранатометом РПГ-22.

27 лютого 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28.02.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У клопотанні старший слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке відповідно до санкції ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років. Знаючи про тяжкість покарання, що може йому загрожувати у разі доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що останній не має постійного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, а характер та спосіб вчинення злочину свідчить про корисливий мотив, яким керувався підозрюваний, що пов`язано з його матеріальним становищем та бажанням його покращити. Разом з тим, підозрюваний має непогашену судимість, що свідчить про стійкість його злочинних намірів та небажання стати на шлях виправлення.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний, розуміючи тяжкість покарання, може впливати на свідків шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, старший слідчий просить врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки останні не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 50 мінімальних прожиткових мінімумів, у разі внесення якої, покласти на підозрюваного процесуальні обов`язки , передбачені ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2025 року клопотання задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 27.02.2025.

Строк дії ухвали по 27.04.2025 включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн 00 коп.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 27.04.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснено, що якщо підозрюваний не виконає покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для ви користання коштів судового збору.

Судове рішення мотивовано тим, що у ході розгляду даного клопотання встановлено ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 може вчиняти дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Слідчий суддя врахував доводи сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, проте вважав, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставини, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому вважав, що у даному випадку такі доводи про обрання більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальним ризикам.

При визначенні розміру застави слідчий суддя співставив існуючі ризики, характер інкримінованого кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом виконання процесуальних обов`язків, особу підозрюваного, його майновий стан, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2025 становить 3 028 грн, і вважав за необхідне визначити заставу у вигляді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, як незаконну, необгрунтовану, та постановити нову ухвалу про обрання іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або визначити підозрюваному мінімальний розмір застави.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що слідчим суддею повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практики ЄСПЛ.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Вказує, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував необхідність обрання відносно підозрюваного лише і виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Адвокат вважає утримання ОСОБА_6 під вартою необгрунтованим, так як зазначені в ухвалі ризики не є доведеними, підзахисний постійно проживає разом з мамою, яка є людиною похилого віку та потребує постійної сторонньої допомоги, тобто він має сталі та міцні соціальні зв`язки.

Крім того, судом при обранні запобіжного заходу не взято до уваги наявність можливості відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.

ОСОБА_6 не має сенсу переховуватися від органів слідства, немає такої можливості, відсутній паспорт для виїзду за кордон, відсутні заощадження для нелегального способу життя.

Також ОСОБА_6 не може впливати на свідків, оскільки йому не відомі ці особи.

Вважає визначений розмір застави завеликим, наближеним до максимального розміру у даному конкретному випадку.

Звертає увагу суду, що враховуючи особу та матеріальний стан підозрюваного, слідчий суддя мав підстави визначити розмір застави у мінімальному розмірі, а саме у 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України придбання, зберігання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

27 лютого 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КК України та 28 лютого 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Колегія суддів вважає, що надані старшим слідчим докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення і таке стверджується доказами, що долучені до клопотання старшого слідчого, зокрема, - протокол огляду та ідентифікації грошових коштів; протокол огляду особи, залученої до проведення негласної (розшукової) слідчої дії та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки; протокол добровільної видачі; акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів; покази свідка ОСОБА_10 ; висновок експерта від 25.02.2025 № СЕ-19/124-25/3165-БЛ; протокол огляду та ідентифікації грошових коштів; протокол огляду особи, залученої до проведення негласної (розшукової) слідчої дії та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину; протокол добровільної видачі; акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів; протокол затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та додатки до нього.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів та з урахуванням вимог Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ і норм кримінального процесуального закону, дійшов вірного висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 7 років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання чи виїхати за кордон. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, крім того, суд правильно врахував, що підозрюваний не працює та не має законних джерел доходу, дані про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків зазначених у п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Доводи захисника, що при постановленні ухвали суд не в повній мірі врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме що ОСОБА_6 має постійне місце проживання з мамою, яка є людиною похилого віку та потребує постійної сторонньої допомоги, тобто він має сталі та міцні соціальні зв`язки, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки в матеріалах кримінального провадженні відсутні докази на підтвердження перебування на його утриманні матері, яка є людиною похилого віку та потребує сторонньої допомоги.

Крім того, вказані посилання не свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків та не спростовують висновків слідчого судді про наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів критично ставиться до доводів адвоката, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував необхідність обрання відносно підозрюваного лише і виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в ухвалі слідчого судді обґрунтовано вказано на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, який ґрунтується на тому, що підозрюваний раніше судимий, вчинив злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, в зв`язку з чим може уникати кримінальної відповідальності за вчинене, що в свою чергу дає підстави стверджувати про наявність такого ризику; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, обгрунтовується тим, що підозрюваний матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останнім раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання покарань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, що обгрунтовується відсутністю у ОСОБА_6 законних джерел доходу.

Крім того, як вірно вказано слідчим суддею, стороною захисту не доведено обставин, які унеможливлюють тримання ОСОБА_6 під вартою та не доведено підстав щодо обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний раніше судимий, що свідчить про його кримінальну направленість.

Таким чином, враховуючи характер діяння, обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який раніше судимий, вчинив тяжкий злочин, наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується сукупністю доказів, долучених органом досудового розслідування, наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Посилання захисника, що ОСОБА_6 не може впливати на свідків, оскільки йому не відомі ці особи, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки дані свідків містяться в матеріалах даного кримінального провадження, і як вірно вказано слідчим суддею, ОСОБА_6 матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останнім раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання покарань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності

Також колегія суддів вважає вірними висновки слідчого судді щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи те, що у підозрюваного відсутній законний дохід.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги, не встановлено.

Також слідчим суддею за вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України вірно застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Посилання адвоката, що судом визначено непомірно велику для підозрюваного суму застави, яка не може бути сплачена підозрюваним, не приймаються апеляційним судом по наступних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючинаявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, яке класифікується як тяжкий злочин, слідчий суддя дійшов вірного висновку, визначивши розмір застави в сумі, що відповідає 50 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить у грошовому виразі суму 151 400,00 грн.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний та матеріальний стан.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави та належним чином мотивував своє рішення.

Враховуючи вищевикладене апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419,422, 424 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3