Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/3513/21
Провадження № 1-кп/553/252/2024
У Х В А Л А

Іменем України

09.12.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Полтави матеріали кримінального провадження №40000113 від 06 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З 01 червня 2021 року у провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 40000113 від 06 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Справу прийнято до провадження суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова та розпочато розгляд по суті, проте не завершено.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до Указу Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2022 року справу передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року прийнято до провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40000113 від 06 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали суду від 08 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження, а саме щодо встановлення місця перебування осіб, а саме:обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , здійснення сповіщення останніх про дату і час підготовчого судового засідання, з`ясування питання про перетин державного кордону обвинуваченого ОСОБА_4 .

Так, під час підготовчого судового засідання, при вирішенні питання про можливість закінчення підготовчого провадження та призначення матеріалів справи до судового розгляду, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заявив усне клопотання про закриття кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40000113 від 06 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до положень ч. 1 ст. 49 КК України.

В обґрунтування клопотання захисник наголосив на тому, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ч. 1 ст. 49 КК України, минули, викрадене майно було повернуто потерпілому, про що в матеріалах справи є відповідні докази, на підставі чого просив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40000113 від 06 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України закрити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вищевказане клопотання захисника ОСОБА_5 підтримавта просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, наголосив на тому, що клопотання у письмовому вигляді ним не отримано, попри це обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для повернення обвинувального акту прокурору чи закриття кримінального провадження відсутні, кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Полтави, на підставі чого прохав підготовче провадження закінчити та призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від потерпілого ОСОБА_6 на адресу суду надійшла заява, у котрій останній просив проводити судове засідання та у подальшому судовий розгляд за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому останній не погоджується із можливістю закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, так як обвинувачений не відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду.

У підготовчому судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов, в якому останній прохав прийняти до провадження суду даний цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що завдана йому вчиненням кримінального правопорушення.

Враховуючи вище викладене, заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, щодо закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу та щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно положень ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення (злочину) і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

При цьому суд наголошує на тому, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40000113 від 06 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до положень ч. 1 ст. 49 КК України, заявлене у судовому засіданні усно, не містить жодних обґрунтованих та об`єктивних доводів, письмовий екземпляр такого клопотання зі слів самої ж сторони захисту не направлялись ані суду, ані іншим учасникам процесу, зокрема потерпілому, прокурору.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Так як ця вимога кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає. Суд зазначає наступне.

Згідно вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни, згідно яких ч. 1 ст. 185 КК Україниє кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Однак, в разі підтвердження факту умисного вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК такий строк становить п`ятнадцять років з часу вчинення інкримінованого кримінального проступку.

На підставі наведеного, суд зазначає, що для застосування вказаних положень закону обов`язковому доказуванню підлягає саме наявність або відсутність факту ухилення обвинуваченого від органу слідства або суду, що є обставиною, яка, в разі її наявності, виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а ч. 6 цієї статті також визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку (Постанова Верховного Суду від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15).

Таким чином, особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

З такими висновками погодилася колегія суддів Вищого Антикорупційного суду, доповнивши при цьому, що факт ухилення від суду буде і тоді, коли особа перебуває поза межами території України і не з`являється на виклик суду без поважних причин та умисно створює видимість наявності об`єктивних причин неможливості такої явки. При цьому особа достеменно повинна знати про здійснення відносно неї кримінального провадження і перебувати у статусі підозрюваного або обвинуваченого (ухвала від 28 січня 2021 року у справі № 761/40298/16-к). Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст. 49 КК України, пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (у справі № 51-9040 км 18) на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 281 КПК колегія суддів дійшла висновку, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. На цьому наголошував і захисник в судовому засіданні.

Окрім цього, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Сінькова проти України» (Заява № 39496/11) від 27 лютого 2018 року встановлено, що сам факт «оголошення у розшук» не означає, що особа переховується. Важливим фактором при оцінці ризику ухилення від слідства є реальна поведінка підозрюваного, а не його формальний статус «особи, оголошеної у розшук» (рішення у справі «Євгеній Гусєв проти росії» (заява № 28020/05) пункт 85, від 05 грудня 2013 року).

Так, під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заявив усне клопотання про закриття кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40000113 від 06 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до положень ч. 1 ст. 49 КК України.

З урахуванням викладеного, при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого, з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для встановлення наявності або відсутності факту умисного ухилення обвинуваченого від органу слідства, суду, слід врахувати фактичні обставини розгляду кримінального провадження у суді.

Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року прийнято до провадження суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40000113 від 06 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено підготовче судове засідання.

При цьому матеріали справи містять підтвердження недобросовісної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, що підтверджується його неодноразовою неявкою до суду, винесення ухвали суду від 08 серпня 2022 року, у якій задоволено клопотання прокурора про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження, а саме щодо встановлення місця перебування осіб, а саме:обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , здійснення сповіщення останніх про дату і час підготовчого судового засідання, з`ясування питання про перетин державного кордону обвинуваченого ОСОБА_4 .

Так, обвинуваченим ОСОБА_4 18 січня 2024 року направлено на адресу суду клопотання про надання останньому можливості брати участь у розгляді справи №646/3513/21 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, у зв`язку з перебуванням його за межами України.

У судовому засіданні обвинуваченим та його захисником ніяким чином не спростовано факту виїзду ОСОБА_4 за територію України, тобто, будучи достовірно обізнаним про те, що відносно нього Ленінським судом м. Полтави розглядається кримінальне провадження у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, де процесуальне рішення по розгляду справи не прийнято, усвідомлюючи, що в нього є юридичний обов`язок постати перед судом, не повідомив суд та орган слідства, на підставі чого суд вважає доведеним факт умисного ухилення ОСОБА_4 від слідства та приходить до висновку, що на цей час відсутні підстави для звільнення особи у зв`язку закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

При цьому судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Полтави, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Підстави для закриття провадження чи його зупинення відсутні. Відсутні також інші перешкоди для призначення судового розгляду, а відтак, наявні достатні підстави для призначення матеріалів кримінального провадження до судового розгляду.

У відповідності до положення ст. 127 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану, потерпілому , територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Керуючись ст. ст. 22, 127- 128, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні усного клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження - відмовити.

Підготовче провадження закінчити та призначити кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40000113 від 06 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до судового розгляду на 15 год. 00 хв. 16 грудня 2024 року.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, потерпілого, захисника у кримінальному провадженні.

Про день розгляду справи повідомити прокурора та учасників судового процесу згідно списку прикладеного до обвинувального акта.

Долучити до матеріалів кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40000113 від 06 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що завдана йому вчиненням кримінального правопорушення.

Визнати обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити відповідачу за цивільним позовом у відповідності до вимог ст. ст. 191, 193 ЦПК України його право у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати:

-відзив на позовну заяву до якого додати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються її заперечення, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи;

- зустрічний позов.

Роз`яснити позивачу за цивільним позовом його право в п`ятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Роз`яснити відповідачу за цивільним позовом його право в п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив подати на неї свої заперечення, а також документи, що підтверджують надіслання заперечення і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Роз`яснити відповідачу за цивільним позовом, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Роз`яснити сторонам, що відповідно дост. 199 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі до початку підготовчого судового засідання позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач заперечення, а інші учасники справи мають право надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення до закінчення підготовчого провадження, якщо судом не встановлено інший строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1