Житомирський апеляційний суд
Справа №274/595/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/441/25
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №274/595/25 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2025 відносно ОСОБА_9 ,,

В С Т А Н О В И В:

ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від задоволено подання державної установи «Райківська виправна колонія (№73)». Застосовано до засудженого ОСОБА_9 захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу на строк 3 місяці.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» про застосування до засудженого ОСОБА_9 заходу дисциплінарного впливу у вигляді переведення до приміщення камерного типу. При цьому, зазначає, що використання засобів мобільного зв`язку та доступу до Інтернету є загалом дозволеною дією для ув`язнених. Наголошує, що використання технічних засобів в довільному порядку (навіть в камерах, приміщеннях камерного типу, дисциплінарних ізоляторах, карцерах тощо) є прямо дозволеним навіть внутрішніми нормативними документами. Зазначає, що вилучений у засудженого апарат є апаратом (планшетом) з обмеженими можливостями та застереженнями щодо його використання (блокування сім-карти, камери тощо), і саме за цієї причини і не було встановлено марку (модель) пристрою та його імей-ідентифікатор (в справному та «повноцінному» пристрої імей-ідентифікатор та марка (модель) пристрою завжди «проглядається» після його включення, а «вичищені» пристрої таких доступів не мають. Звертає увагу, що висновок суду про характер та призначення вилученого апарату є необґрунтованим, оскільки судом не досліджувався вказаний предмет, не оглядався, щодо його параметрів, характеристик та призначення не було жодного належного доказу. Вважає, що можливо, вказаний предмет взагалі є неробочим і просто «шматком заліза» та/або набором розрізнених деталей в пластиковому корпусі (імітацією засобу зв`язку, іграшкою), тоді взагалі відпадає будь-яке звинувачення та підозра щодо функціональної належності та придатності апарату для використання в принципі, як засобу зв`язку. Звертає увагу, що питання про накладення дисциплінарного стягнення розглядалось у відповідності до норм КПК України, однак, за загальним правилом, участь засудженого у питаннях, які стосуються погіршення його становища розглядаються виключно із участю засудженого у судовому засіданні. При цьому не має значення заява та позиція обвинуваченого (засудженого) про своє бажання чи небажання бути присутнім у місцевому суді - його явка має бути забезпечена обов`язково та невідворотно і безальтернативно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію прокурора, який просив оскаржену ухвалу залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КІІК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ухвалюючи рішення про задоволення подання ДУ «Райківська виправна колонія (№73)» про поміщення засудженого ОСОБА_7 до приміщення камерного типу строком на 3 місяці, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону, та з таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може застосовуватись такий захід стягнення як, зокрема переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Згідно з ч.1 ст.135 КВК України питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань.

Відповідно до ч.6 ст.135 КВК України поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Згідно з ч.1 ст.134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 9 ст.134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Відповідно до п.3 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, засуджені зобов`язані, зокрема : виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених; дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.

Згідно з п.4. Правил внутрішнього розпорядку засудженим забороняється, зокрема, придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в установах виконання покарань за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 3).

Відповідно до абз.9 Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено, який є додатком 3 до ПВР, до заборонених предметів належать також мобільні телефони, SIM-картки.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №274/595/25, ОСОБА_9 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2023 за ст.392 (Дії, що дезорганізують роботу установ виконання покарань) та на підставі ст.69 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 22.08.2023. В державній установі «Райківська виправна колонія (№ 73)» засуджений відбуває покарання з 13.08.2024.

При цьому, з проаналізованих матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_10 характеризується негативно, вчинив 25 порушень встановленого порядку відбування покарання, за що 25 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 5 разів поміщувався до дисциплінарного ізолятора, востаннє - 13.01.2025. Однак належних висновків не зробив. Стягнення не зняті та непогашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має. Свідомо не виконує та демонструє зневажливе ставлення до законних вимог представників адміністрації. Уникає робіт із самообслуговування, не бачить необхідності в їх виконанні. Засуджений з 21.09.2023 перебуває на профілактичному обліку як «Схильний до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи», з 22.01.2024 перебуває на профілактичному обліку за злісне порушень вимог режиму тримання.

З урахуванням цього є доведеним факт того, що застосування даних дисциплінарних стягнень до ОСОБА_10 виявилися безуспішними, оскільки не дали позитивного впливу на поведінку засудженого, який належних висновків для себе не зробив і не робить, на заходи виховного та профілактичного характеру вперто не реагує, не проявляє потягу до самокерованої правослухняної поведінки, тому й продовжує вчиняти злісні порушення встановленого порядку відбування покарання.

В свою чергу, згідно змісту подання про переведення засудженого до приміщень камерного типу (а.п.3-8), 18.12.2024 о 08:30 під час неповного особистого обшуку засудженого ОСОБА_9 , за поясом його штанів було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «REDMI» чорного кольору, бувший у вжитку, модель та імей встановити не вдалося.

Щодо вказаної події засуджений ОСОБА_9 відмовився надавати письмові пояснення, однак усно визнав факт вилучення і належності саме йому мобільного телефону (висновок по факту вилучення забороненого предмету від 16.01.2025, а.п.9), та і в подальшому, що підтверджується актом від 18.12.2024 (а.п.14) та актом про відмову від дачі письмових пояснень від 16.01.2025 (а.п.16).

При цьому, згідно висновку по факту вилучення забороненого предмету від 16.01.2025 (а.п.9), за результатами перевірки працівниками установи виявлення забороненого предмету (мобільного телефону) 18.12.2024, встановлено належність вилученого телефону саме засудженому ОСОБА_9 , встановлено шлях потрапляння до колонії цього мобільного телефону, як і не причетність до цього працівників установи.

Факт виявлення та вилучення 18.12.2024 о 08:30 під час неповного особистого обшуку у засудженого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «REDMI» також підтверджується протоколом вилучення від 18.12.2024 №379 (а.п.20), актом вибіркового обшуку (огляду) від 18.12.2024 (а.п.15), іншими матеріалами провадження.

В свою чергу, будучи належно повідомленим про засідання 22.01.2025 дисциплінарної комісії по розгляду порушень, встановленого порядку відбування покарань засуджених, які злісно порушують режим утримання, ОСОБА_9 (а.п.12), тобто, в чергове не використавши свою можливість спростувати обставини подій 18.12.2024, у тому числі під час засідання комісії.

Як наслідок за результатами засідання дисциплінарної комісії ДУ «Райківська ВК (73)» від 23.01.2025, прийнято рішення про поміщення засудженого ОСОБА_9 до ПКТ строком на 3 місяці, згідно до виписки із протоколу №6 від 23.01.2025.

Жодних скарг, заперечень, пояснень засудженого ОСОБА_9 матеріали провадження не містять, не надано таких доказів і стороною захисту суду першої та апеляційної інстанції доказів.

В свою чергу, відповідно до п.13 ст.134 КВК України засуджений може оскаржити накладення на нього стягнення, відповідна посадова особа, за наявності для цього підстав, може скасувати стягнення або замінити іншим, більш м`яким.

Однак, засуджений ОСОБА_9 не звертався із жодними скаргами, як на можливі незаконні дії працівників виправної колонії, так і на їх упереджене ставлення до нього, ні до прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях у місцях несвободи, ні в порядку КПК України, ні в порядку КАС України до суду.

Таким чином, докази котрі містяться в матеріалах провадження переконливо свідчать про факт зберігання засудженим ОСОБА_9 забороненого предмету (мобільного телефону), тобто невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб відбиваючих покарання (вимог ч.4 ст.107 КВК України), та відповідно вчинення засудженим злісного порушення вимог режиму утримання за встановлених обставин.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що використання засобів мобільного зв`язку та доступу до Інтернету є дозволеною дією для ув`язнених, є безпідставним з огляду на норми розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, оскільки таємне зберігання та використання засудженим ОСОБА_9 вилученого мобільного телефону марки «REDMI», є явно не відповідним вище зазначеним нормам розділу XIV ПВР.

В свою чергу, апеляційні посилання захисника на технічні характеристики вилученого мобільного телефону марки «REDMI», те, що вилучений телефону марки «REDMI» є імітацією засобу зв`язку, іграшкою, тощо, суд апеляційної інстанції розцінює як тактику захисту.

Такі посилання сторони захисту, на противагу матеріалам провадження щодо зберігання забороненого предмету - мобільного телефону марки «REDMI» засудженим ОСОБА_9 , носять неконкретних характер та за своїм змістом є абстрактними.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що вчинення засудженим ОСОБА_9 дисциплінарних проступків носить систематичний характер, негативну характеристику за місцем відбування покарання, попередньо застосовані до нього дисциплінарні стягнення (їх кількість), у тому числі поміщення до дисциплінарного ізолятору, не дали позитивного результату, застосування до нього судом стягнення за вчинене чергове правопорушення, пов`язане із порушенням встановленого порядку відбування покарання, у виді переведення до приміщення камерного типу на 3 місяці слід вважати обґрунтованим та об`єктивно необхідним.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували такі висновки суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

Крім того, апеляційний суді звертає увагу сторони захисту на положення п.5 ч.2 ст.539 КПК України (Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку), згідно яких неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. В даному випадку, судом першої інстанції засуджений ОСОБА_9 належно повідомлений, просив розглядати подання без його участі (а.п.37), участь останнього в судовому розгляді визнана судом не обов`язковою, за відсутності клопотань від учасників провадження. Об`єктивні підстави, визначені вимогами КПК України (щодо обов`язкової участі засудженого), стверджувати, що судом першої інстанції порушений порядок розгляду подання установи відбування покарання, за відсутності прямої процесуальної норми, в даному випадку відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді подання, які б вплинули на правильність ухваленого судом першої інстанції рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2025, якою застосовано до засудженого ОСОБА_9 захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу на строк 3 місяці, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :