Справа № 308/8810/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , перекладача - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_7 погоджене прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000158 від 18.06.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна, пенсіонера, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000158 від 18.06.2022 року звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000158 від 18.06.2022 за фактами зловживання службовими особами управління Держгеокадастру у Тячівському районі службовим становищем в інтересах третіх осіб, шляхом здійснення реєстрації земельних ділянок на підставі виготовлених підроблених рішень органу місцевого самоврядування, внаслідок чого право власності на них незаконно перейшло до третіх осіб, позбавивши територіальну громаду с. Нижня Апша (колишнє с. Діброва), Тячівського району, Закарпатської області та державу в цілому, права власності на ряд земельних ділянок.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- ОСОБА_8 ), діючи з метою матеріального збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час розробив протиправний план незаконного придбання права на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, належну територіальній громаді с. Нижня Апша (колишнє с. Діброва), Тячівського району, Закарпатської області, на підставі підроблених документів. Для реалізації вказаних цілей, ОСОБА_8 залучив невстановлених досудовим розслідування осіб та переслідуючи кінцеву мету протиправної діяльності придбання права власності на об`єкт нерухомості (земельну ділянку), вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_8 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин та часу, перебуваючи на території Тячівського району, Закарпатської області, будучи обізнаним про місце розташування земельної ділянки на території урочища «Думбрава», Нижньоапшанської сільської ради (колишня Дібрівська сільська рада), Тячівського району, Закарпатської області, яка на праві приватної власності ні за ким не зареєстрована та перебуває у комунальній власності, розробив протиправний, умисний план, спрямований на досягнення злочинної мети, а саме реєстрації таких прав власності шляхом підроблення виписки з рішення Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про передачу у його власність земельної ділянки.

Так, у невстановлений органом досудового розслідування точний день, час та місці, але не пізніше 06 грудня 2016 року, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх намірів, діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб, під приводом виготовлення документів для набуття права власності на земельну ділянку, у невстановленому місці, забезпечив невстановлену досудовим розслідуванням особу відомостями щодо своїх анкетних даних та географічного місця розташування земельної ділянки, яка на прохання та за сприяння ОСОБА_8 виготовила виписку з рішення 9 сесії 4 скликання Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18 грудня 2001 року, б/н, із гербовою печаткою виконавчого комітету Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, , нібито завірену виконуючим обов`язки Нижньоапшанського сільського голови ОСОБА_9 , внісши до неї неправдиві відомості про те, що ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_1 , передано у власність земельну ділянку, розташовану в урочищі «Думбрава», площею 0.9905 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».

У подальшому, невстановлена органом досудового розслідування особа передала ОСОБА_8 підроблену виписку з рішення 9 сесії 4 скликання Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18.12.2001, б/н, що надавало йому право розробити відповідну проєктну документацію на зазначену вище земельну ділянку.

За таких обставин, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є пособництво у підробленні офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою його використання іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, незважаючи на визначений ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України вичерпний перелік підстав набуття у власність права на землю із земель комунальної власності, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283 у нього немає, а також, що 18.12.2001 сесією Дібрівської сільської ради рішення про надання йому у власність вказаної земельної ділянки не приймалось та йому не видавалося, що до Дібрівської сільської ради з проханням виділити йому у власність земельну ділянку не звертався, використав завідомо підроблений документ.

Зокрема, згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України (в редакції станом на 01.07.2015) формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Розуміючи, що для завершення реалізації злочинного наміру на заволодіння земельною ділянкою необхідно здійснити реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, 06 грудня 2016 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 звернувся до ТОВ «ГЕО-ЗЕМЛЯ» (, юридична адреса: Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Незалежності, 53) з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Нижньоапшанської сільської ради, урочище «Думбрава», Тячівського району Закарпатської області, долучивши підроблену виписку з рішення 9 сесії 4 скликання Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18 грудня 2001 року, б/н.

В подальшому ОСОБА_8 отримав виготовлену на підставі підробленої виписки з рішення 9 сесії 4 скликання Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18.12.2001, технічну документацію із землеустрою та, як наслідок, бажаючи досягти цілі у незаконному заволодінні правом власності на земельну ділянку, усвідомлюючи необхідність її реєстрації з присвоєним кадастровим номером, 25 січня 2017 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 09.28 год., за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, надав її головному спеціалісту відділу державного земельного кадастру управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області ОСОБА_10 , усвідомлено забезпечивши останню документацією, що стала підставою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0283.

Після цього, усвідомлюючи свої злочинні дії, але бажаючи досягнення своєї кінцевої цілі отримання права власності на земельну ділянку, ОСОБА_8 15 червня 2017 року, за невстановлених досудовим розслідуванням точних обставин, повторно використав виписку з рішення 9 сесії 4 скликання Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18.12.2001, б/н, про нібито передачу йому у власність земельної ділянки, розташованої на території урочища «Думбрава», с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, площею 0,9905 га, у підробленні якої сам же і сприяв невстановленій досудовим розслідуванням особі, шляхом її надання державному реєстратору Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_11 , яка знаходилася за адресою: м. Тячів, вул. Незалежності, 30, Закарпатської області.

На підставі поданих ОСОБА_8 документів та заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державний реєстратор ОСОБА_11 , яка не була обізнана із намірами останнього, спрямованими на незаконне заволодіння правом власності на земельну ділянку, 15 червня 2017 року о 15:34 год. здійснила реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283, площею 0,9905 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території урочища «Думбрава», с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та видала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №89387156.

Таким чином, ОСОБА_8 15 червня 2017 року усвідомлено, повторно, використавши підроблену виписку з рішення 9 сесії 4 скликання Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18.12.2001 про нібито надання йому у власність земельної ділянки на території урочища «Думбрава», с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, незаконно набув право власності на земельну ділянку, належну територіальній громаді с. Нижня Апша (колишнє с. Діброва), Тячівського району, Закарпатської області, позбавивши останню та державу в цілому, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283.

За таких обставин, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є використання завідомо підробленого документу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , маючи умисел на легалізацію майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно-небезпечних предикатних діянь, а саме пособництва у підробленні офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, та використанні завідомо підробленого документу, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, вирішив розпорядитися майном - земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0283, достовірно знаючи, що одержав його злочинним шляхом, за наступних обставин.

Так, 02 лютого 2017 року отримавши від головного спеціаліста відділу державного земельного кадастру управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області ОСОБА_10 витяг з Державного земельного кадастру серія та номер: НВ-017 про земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283, виданого на підставі підробленої виписки з рішення 9 сесії 4 скликання Дібрівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18.12.2001, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету заволодіння правом власності на указану земельну ділянку, досяг кінцевої мети - набуття права на майно, завідомо здобутого злочинним шляхом.

Надалі, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у ОСОБА_8 виник намір реалізувати своє право розпорядження майном, що перебуває у його власності. Усвідомлюючи, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283 отримано ним у незаконний спосіб, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на отримання грошових коштів, ОСОБА_8 вирішив продати майно, здобуте у незаконний спосіб.

Зокрема, 11 грудня 2020 року, точний час не встановлено, ОСОБА_8 перебуваючи у приватного нотаріуса Тячівського нотаріального округу ОСОБА_12 , який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом на легалізацію майна, одержаного злочинним способом, шляхом розпорядження ним, уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в Реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1089, відповідно до якого передав у власність ОСОБА_13 , 1983 року народження, земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283, площею 0,957 га, розташовану на території урочища «Думбрава», с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», отримавши перед укладенням договору готівкою 383 213 гривень, погодженої сторонами вартості майна.

Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_8 розпорядився земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0283, площею 0.9905 га, яка розташована на території урочища «Думбрава», с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та перебувала на праві комунальної власності Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (нині Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області) в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, шляхом вчинення правочину, достовірно знаючи, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив правочин з майном, одержаним злочинним шляхом, провів фінансову операцію із готівковими коштами у сумі 383 213 гривень, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, якими розпорядився в особистих інтересах, в результаті чого територіальну громаду Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та державу в цілому, позбавив права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283, ринковою вартістю 177 200 грн 45 коп., чим заподіяв колишній Нижньоапшанській сільській раді Тячівського району Закарпатської області (нині Солотвинській селищній раді Тячівського району Закарпатської області) шкоди на загальну суму 177 200 грн 45 коп.

За таких обставин, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, а саме у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у вчиненні фінансової операції з таким майном, вчинені особою, яка знала, що таке майно, одержане внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, а також використанні коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

З урахуванням викладеного вище, у сукупності, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме:

пособництві у підробленні офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб;

-використанні завідомо підробленого документу;

-легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо і повністю одержано злочинним шляхом.

Слідчий зазначає, що 10.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_14 , підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме:

-листом Солотвинської селищної ради Тячівського району від 11.02.2025, відповідно до якого 9 сесією 4 скликання Дібрівської сільської ради рішення від 18.12.2001 про передачу у власність ОСОБА_8 земельної ділянки не приймалося;

-протоколом обшуку від 19.04.2023, у приміщенні відділу № 5 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, відповідно до якого вилучено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 , заяву про державну реєстрацію земельної ділянки від ОСОБА_8 , поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283

-матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 , для ведення особистого селянського господарства за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, на території Нижньоапшанської сільської ради, урочище «Думбрава», з кадастровим номером: :03:002:0283, розробленої на підставі підробленого рішення сесії Дібрівської сільської ради;

-поясненням ОСОБА_8 від 04.01.2024, з якого останній дав свідчення, що не пам`ятає обставин набуття ним права власності на земельну ділянку, як не пам`ятає пакет документів, які надавав;

-висновком експерта № 204-Е від 06.02.2024 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до якого підпис у графі «продавець» договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.12.2020 з кадастровим номером :03:002:0283 виконаний ОСОБА_8 ;

-висновком експерта № 2236-Е від 25.08.2023 за результатами проведення комплексної судової експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи, відповідно до висновків якої технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_14 не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України встановленим нормам і правилам на час її розроблення та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; встановлено ринкову вартість земельної ділянки станом на 15.06.2017 у розмірі 177 200.45 грн.;

-інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до даних якого право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283, площею 0.9905 га, зареєстровано за ОСОБА_8

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.08.2023, в ході якого у приватного нотаріуса ОСОБА_12 вилучено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.12.2020, відповідно до умов якого ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_13 , 1983 р.н., земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283;

-договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.12.2020, відповідно до умов якого ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_13 , 1983 р.н., земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0283, визначеною за домовленістю сторін вартістю 383 213 грн.;

-та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий зазначає, що отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у передбачений КПК України спосіб і вказують на причетність ОСОБА_8 до вчинення зазначеного злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Слідчий зазначає, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Слідчий зазначає, що враховуючи, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, з конфіскацією майна (ч. 1 ст. 209 КК України), обмеження або позбавлення волі на строк до п`яти років (ч. 3 ст. 358 КК України), з огляду на суворість покарання, орган досудового розслідування приходить до висновку, що ним зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги наведене, враховуючи те, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам: знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також враховуючи те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у слідства не має, а менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання або особиста порука не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, слідчий просить застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиція сторони обвинувачення в суді

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, зазначила, що підозра є необґрунтованою, відсутні докази вчинення кримінального правопорушення. Існують цивільно - правові відносини, ОСОБА_8 використовував земельну ділянку з 2001 року. Також зазначила, що у діях підозрюваного відсутній склад кримінального правопорушення. Вказала, що наведені ризики є необґрунтованими та не доведеними.

Також захисник подала до суду письмові заперечення, згідно яких зазначила, що ОСОБА_8 має ряд хронічних захворювань, потребує постійного медичного догляду та відвідування медичних закладів. Також наголосила, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки в місці свого проживання, жодним чином не перешкоджає слідству та не порушує своїх процесуальних обов`язків. З посиланням на викладене, просила відмовити у задоволенні клопотання, та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 підтримав доводи захисника, проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечив. Зазначив, що вважає, що він не вчиняв кримінального правопорушення.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, доводи захисника, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Витягом з кримінального провадження №0000158 від 18.06.2022 року підтверджено, що органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, за ознакою кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України.

10.04.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27, . 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене за ч.1 ст. 209 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_8 про підозру, копія якої йому вручена.

Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя , виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів , що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, зокрема, санкція ч.1 ст. 209 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна, наявності таких ризиків як знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашнього арешту в нічний час доби.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Додані до клопотання докази підтверджують існування ризику можливості ОСОБА_8 знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя прийшов до висновку щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного та отримання примірнику клопотання про застосування запобіжного заходу з додатками, ОСОБА_8 отримав можливість оцінити обсяг наявних у сторони обвинувачення доказів, роль речей і документів, які можуть бути використані як докази стороною обвинувачення. Враховуючи стадію досудового розслідування, необхідність проведення слідчих дій щодо встановлення та отримання додаткових доказів, достатньо ймовірним для ствердження є те, що остання використовуючи власні ділові зв`язки, можливості, може вживати заходи щодо знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, у тому числі тих, що знаходяться у володінні установ, а також може здійснюватися перешкоди у отриманні (вилученні) таких речей і документів стороною обвинувачення.

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків у кримінальному провадженні та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинив злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Слідчий суддя вважає реальним існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість домовлятись із іншими можливими співучасниками злочину, про спільну позицію та процесуальну поведінку, консультуватись з приводу можливих способів уникнення від передбаченої законом відповідальності.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Водночас, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово буде виправданим.

Слідчий суддя зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому діяннях та їх тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Водночас, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про застосування дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту буде виправданим.

Слідчий суддя зазначає, що тяжкість діяння, та існування ризиків не свідчать про те, що при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту в певний час доби, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обовязки.

У даному випадку, слідчий суддя, враховує те, що ОСОБА_8 є пенсіонером, особою похилого віку, потребує періодично медичного огляду, а відтак вважає за необхідне, застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

За таких обставин, слідчий суддя , врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, такі висновки ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах. При цьому, слідчий судя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке їй загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби без застосування засобу електронного засобу контролю.

Слідчий суддя також акцентує увагу на тому, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, будь-який запобіжний захід (у тому числі і винятковий запобіжний захід - тримання під вартою) застосовується виключно з метою забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчиняти дії перелічені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є покаранням за вчинене кримінальне правопорушення у розумінні норм кримінального закону і не може застосовуватися у якості такого.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_7 погоджене прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000158 від 18.06.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна, пенсіонера, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України ? запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби, без застосування електронного засобу контролю, на строк до двох місяців, в межах строку досудового розслідування, а саме до 03 червня 2025 року.

У відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки :

1) не залишати місце проживання, у нічний час доби у період з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2) прибувати до слідчих, які входять до складу слідчої групи та до прокурорів, які входять до складу групи прокурорів в указаному кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за першою вимогою;

3) повідомляти орган досудового розслідування (слідчого, прокурора) про зміну свого місця проживання;

4) не відлучатись за межі населеного пункту с. Глибокий Потік, Тячівського району, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

5) утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні щодо обставин кримінального провадження.

В решті вимог клопотання - відмовити.

Строк дії ухвали - до 03 червня 2025 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 . Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області. Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вище вказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 17.04.2025 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1