УХВАЛА

03 березня 2025 року

м. Київ

справа № 443/1277/24

провадження № 51-708ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів цієї статті.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 50 КПК встановлено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Проте ОСОБА_5 не додав до касаційної скарги оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження, а саме копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Крім того, Суд звертає увагу скаржника, що наданий ним ордер не є документом, що підтверджує його повноваження на участь у кримінальному провадженні в Касаційному кримінальному суді Верховного Суду, оскільки в ордері серії ВС № 1275384 вказано назву органу, у якому надається правова допомога - «Львівський апеляційний суд».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Таке обґрунтування має співвідноситися з приписами ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами під час винесення судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас колегія суддів Верховного Суду звертає увагу скаржника, що відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 ст. 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник, вказуючи на незаконність судових рішень, просить переглянути їх в касаційному порядку. Проте на обґрунтування своїх вимог у частині засудження його підзахисного за ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України зазначає про незабезпечення повного дослідження обставин справи та допущений однобічний підхід до оцінки доказів, тобто вказує на неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК), що відповідно до положень ст. 409 КПК є підставою для скасування або зміни судового рішення під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте з огляду на приписи статей 433, 438 КПК не є предметом касаційного розгляду.

Водночас скаржник не вказує, які саме докази з визначених такими, що підлягають дослідженню, в порядку передбаченому приписами ст. 349 КПК, місцевим судом, усупереч прийнятому рішенню, не було досліджено, або в їх дослідженні суд відмовив, що, на погляд ОСОБА_5 , є порушенням кримінально процесуального закону.

Крім того, стверджуючи про неврахування судом першої інстанції показань дружини засудженого, які, на переконання скаржника, доводять невинуватість ОСОБА_4 , не вказує, чи суд допитував цього свідка, як і не вказує, які ж саме встановлені місцевим судом та визнані доведеними обставини спростовують показання цього свідка.

Також захисник, указуючи, що апеляційний суд не навів достатніх мотивів для відхилення апеляційної скарги, не зазначив, які конкретно доводи, наведені в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 КПК, апеляційний суд не дослідив, не перевірив та не розглянув.

З огляду на те, що касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3