Справа №127/2838/25
Провадження №1-о/127/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря Близнюк Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення (ухвали) за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 на розгляд Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2025 у справі №127/2838/25 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області у кримінальному провадженні №0001583 від 20.10.2023, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив про наявність істотних для справи обставин, що не були й не могли бути відомі йому на час розгляду справи. Такими обставинами ОСОБА_1 вважає постанову прокурора про скасування постанови слідчого від 28.10.2023 про закриття кримінального провадження №0001583 від 20.10.2023, про що він дізнався 14.03.2025 з листа заступника начальника СУ ГУНП у Вінницькій області Хмеляра О.В. №688702025 від 14.03.2025. Відтак, просить переглянути його скаргу у справі №127/2838/25 за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Заяву підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї матеріалами, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

З рішення Конституційного Суду України від 10.04.2024 слідує, що частина 1 статті 459 КПК не містить заборони перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів, що набрали законної сили.

Водночас, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.02.2025 по справі № 991/7253/23 викладено висновки щодо можливості перегляду ухвали слідчого судді з урахуванням вказаного вище рішення КСУ та норм КПК України у взаємозв`язку.

Так, Об`єднана палата зазначає, що положення частини 1 статті 459 КПК, якщо розглядати його ізольовано від інших положень законодавства, не виключає можливості перегляду за нововиявленими обставинами будь-яких судових рішень, ухвалених під час кримінального провадження.

У той же час при вирішенні питання про можливість перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, якими не закінчується розгляд справи, слід взяти до уваги інші положення законодавства, а також правову природу і призначення інституту перегляду за нововиявленими обставинами.

Стаття 460 КПК передбачає, що право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, мають учасники судового провадження. Стаття 3 КПК чітко розрізняє стадії досудового розслідування і судового провадження (пункт 10 частини 1 статті 3 КПК) і визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (пункт 24 частини 1 статті 3 КПК).

Об`єднана палата звертає увагу на використану в статті 459 КПК термінологію, яка свідчить про те, що законодавець має на увазі «обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути». Вжитий законодавцем термін «ухвала» в контексті цієї статті безсумнівно стосується ухвал, якими закінчується розгляд справи: про застосування примусових заходів медичного характеру (стаття 513 КПК), про застосування примусових заходів виховного характеру (стаття 501 КПК), про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру (стаття 483-15 КПК), про звільнення особи від кримінальної відповідальності (стаття 288 КПК).

Об`єднана палата також бере до уваги підхід законодавця до перегляду за нововиявленими обставинами в інших юрисдикціях. В цивільному, господарському або адміністративному процесі предметом перегляду за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яким закінчено розгляд справи (стаття 423 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 320 Господарського процесуального кодексу України, стаття 361 Кодексу адміністративного судочинства України). Ці положення не суперечать Конституції, оскільки становлять собою виправдані обмеження, спрямовані на забезпечення швидкого і ефективного судочинства.

Вказані положення законодавства дають достатні підстави для висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, але внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

КСУ у рішенні також підкреслив екстраординарний характер перегляду за нововиявленими обставинами і зазначив в обґрунтування свого висновку, що право на перегляд ухвали слідчого судді зумовлено наявністю істотних та переконливих передумов для такого перегляду й з урахуванням потреби додержання вимог щодо розумних строків досудового розслідування, а також, якщо чинність такої ухвали суперечитиме меті здійснення кримінального судочинства. Тому право на перегляд за нововиявленими обставинами має бути узгодженим з екстраординарною сутністю такого виду перегляду судових рішень.

Отже, КСУ виходить з того, що не будь-яке рішення слідчого судді може бути переглянуте за нововиявленими обставинами, а лише таке, яке попри виявлення обставин, що свідчать про його помилковість, може залишитися чинним і впливати на долю зацікавленої особи через відсутність правових засобів виправлення таких помилок.

В цьому контексті Об`єднана палата бере до уваги правову природу, зокрема, рішень слідчого судді. Ці рішення є тимчасовими та діють у будь-якому випадку не довше, ніж набрання вироком законної сили, тому не є res judicata у строгому сенсі цього поняття. Такі рішення або підлягають періодичному перегляду (як, наприклад, рішення про тримання під вартою або інший запобіжний захід), або можуть бути переглянуті за клопотанням зацікавленої особи про зміну або скасування певного обмеження, або оцінені під час підготовчого судового засідання чи на стадії судового розгляду тощо. Ці засоби захисту надають зацікавленій особі набагато ширші можливості для поновлення своїх прав, оскільки не обмежуються розглядом лише обставин, які існували на час постановлення первісного рішення, а дає можливість враховувати також і обставини, які виникли після його ухвалення.

Міркування належної організації судочинства, які виправдовують обмеження права на перегляд за нововиявленими обставинами для судових рішень, що не вирішують справу по суті, тим більш є нагальними в контексті кримінальної юстиції, де вимога розумної швидкості процесу є більш нагальною порівняно з іншими видами судочинства.

Європейський суд з прав людини вважає, що права особи, підозрюваної чи обвинуваченої у кримінальному правопорушенні, вимагають більшого захисту, ніж права сторін у цивільному процесі, і держави-учасниці мають більшу свободу дій, коли йдеться про цивільні справи, ніж коли мова йде про кримінальні справи. У кримінальних справах мета статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на розгляд впродовж розумного строку, полягає у тому, щоб забезпечити, щоб обвинувачена особа не перебувала під обвинуваченням занадто довго.

Необмежена можливість вимагати перегляду ухвал слідчого судді або процесуальних рішень суду суперечить самій побудові кримінального провадження, яка виправдано обмежує окреме оскарження таких рішень (див. наприклад, частини 2 та 3 статті 392 КПК).

Об`єднана палата не виключає можливості, що у певних випадках встановлена законом система ординарного перегляду ухвал слідчого судді або процесуальних ухвал суду може виявитися недостатньою для виправлення фундаментальних дефектів спірного рішення. У таких виключних випадках така ухвала може підлягати перегляду за нововиявленими обставинами.

У той же час Об`єднана палата звертає увагу, що перегляд за нововиявленими обставинами не має перетворюватися на приховану апеляцію, і лише незгода сторони з оцінкою фактів або їх кваліфікацією не є достатньою підставою для перегляду.

Також, вирішуючи питання про можливість перегляду за нововиявленими обставинами рішень слідчого судді, суд має прийняти до уваги, що відсутність повної інформації під час прийняття рішення в умовах незакінченого розслідування не може вважатися фундаментальним недоліком рішення, який дозволяє його перегляд за нововиявленими обставинами. Також не може бути підставою для такого перегляду виявлення обставин, що є природним наслідком рішення, перегляду якого вимагає зацікавлена особа, як, наприклад, у разі виявлення доказів певних обставин під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді.

Таким чином, вирішуючи питання, чи може бути переглянута ухвала слідчого судді, постановлена під час незакінченого досудового розслідування, залежить від характеру рішення та доступності засобів ординарного оскарження, передбачених КПК.

Ухвала слідчого судді може бути переглянута слідчим суддею під час досудового розслідування за нововиявленими обставинами, зазначеними у частині 2 статті 459 КПК, коли вона безпідставно обмежує конституційні права та свободи людини і її подальша чинність суперечитиме меті здійснення кримінального судочинства, а також якщо вона не втратила законної сили внаслідок спливу строку її дії або внаслідок її виконання та відсутні інші засоби правового захисту цих прав і свобод (апеляційне оскарження, періодичний перегляд, нове звернення тощо).

У викладеному контексті слідчий суддя враховує, що ухвала на скаргу про бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, відсутня у вичерпному переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування (ст. 309 КПК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, заперечення проти ухвал слідчого судді, які не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Крім того, необхідно зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», яке прийняте палатою ЄСПЛ, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Щодо пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями, то КПК України передбачає інший порядок вирішення вказаного питання, що дає можливість досягнути необхідну ціль. Зокрема нормами КПК України не заборонено повторне звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, яку не було розглянуто по суті з підстав закриття кримінального провадження, в рамках якого було подано дану скаргу, після усунення обставин, які перешкоджали її розгляду (скасування постанови про закриття кримінального провадження).

Із висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 0306/7567/12 слідує, що коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

В даному випадку слідчий суддя звертає увагу на положення частини сьомої ст. 304 КПК України, якою законодавець чітко вказує на наявність права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, ухвала слідчого судді від 11.02.2025 у справі №127/2838/25 не обмежує конституційні права та свободи людини, оскільки наявні інші засоби правового захисту цих прав і свобод (заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді ч. 3 ст. 309 КПК України, та заявник не позбавлений можливості повторно звернутися до слідчого судді з аналогічною скаргою на бездіяльність слідчого).

Фундаментальних дефектів спірного рішення з поданої ОСОБА_1 заяви не встановлено.

Крім того, слідчий суддя враховує, що намагання особи реалізувати право на перегляд ухвали слідчого судді за нововиявленими обставинами з метою, що не є узгодженою з сутністю перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами як екстраординарного виду перегляду судових рішень, є підставою для висновку, що право на такий перегляд не має бути забезпечене конституційними гарантіями.

Слідчий суддя оцінюючи ухвалу слідчого судді від 11.02.2025 у справі №127/2838/25, з точки зору законності та пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями, вважає, що вона не обмежує в жодній мірі право доступу до суду, та як заявник може повторно звернутися зі скаргою до суду, подавши при цьому відповідне клопотання про поновлення строків звернення до суду зазначивши причини поважності пропуску встановленого законом процесуального строку.

Враховуючи висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені в постанові від 24.02.2025 по справі № 991/7253/23, а також обставини, на які посилається заявник, слідчий суддя вважає, що в заяві не наведено обставин, які б могли слугувати підставою для перегляду рішення слідчого судді за нововиявленими обставинами, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 290, 309, 459-460, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2025 у справі №127/2838/25 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя