Провадження № 1-кп/333/491/25
ВИРОК

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Багате Пологівського району Запорізької області, громадянина України, перебуває у цивільному шлюбі, освіта повна середня, перебуває на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.08.2024 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 року у денний час доби (точний час встановити під час судового розгляду не надалося можливим), ОСОБА_5 , будучи солдатом строкової служби, строк військової служби якого було призупинено наказом командира військової частини НОМЕР_1 №103 від 12.04.2024 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч вимог ст.ст. 1, 13, 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», перебуваючи поблизу магазину «АТБ-маркет», розташованого по вул. Космічній, буд.96А у м. Запоріжжі, діючи умисно, з метою задоволення особистих потреб, незаконно придбав у невстановленої під час судового розгляду особи, психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», яка знаходилась у зіп-пакеті, обгорнутого ізолюючою стрічкою чорного кольору, сплативши за неї 100 грн., чим вчинив незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту, поклав придбаний зіп-пакет до манжету шортів, одягнених на ньому шортів та направився у бік мікрорайону «Південний» у м. Запоріжжі, таким чином незаконно зберігаючи при собі вказану психотропну речовину без мети збуту.

Того ж дня, 24.09.2024 року, приблизно о 12 год. 02 хв., ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції неподалік будинку №4 по вул. Магара у м. Запоріжжі, де у період часу з 12 год. 29 хв. по 12 год. 33 хв. 24.09.2024 року, під час огляду місця події у останнього було вилучено зіп-пакет з психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,15527 г (в перерахунку на основу), яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту для власного вживання.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав свою вину повністю у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

До квітня 2024 року він проходив строкову службу курсантом навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , яку самовільно покинув та у подальшому знаходився вдома за місцем проживання. У вересні 2024 року (точну дату вже не пам`ятає) він стояв біля магазину «АТБ-маркет» по вул. Космічній у м. Запоріжжі і до нього підійшов незнайомий чоловік, який запропонував на 100 грн. придбати у нього «сіль». Так як він у той час іноді вживав психотропні речовини, тому погодився на вказану пропозицію.

Після придбання «солі», яка знаходилася замотана у ізолюючу стрічку та у зіп-пакеті, він її положив за манжету у шортах і вирішив направитися на мікрорайон «Південний» у м. Запоріжжі. Через деякий час його по вул. Магара зупинили працівники поліції, які спитали, чи має він щось заборонене. Він відповів позитивно, після чого приїхала слідчо-оперативна група, яка виявила і вилучила придбану ним психотропну речовину. У скоєному щиросердно розкаюється, зазначив, що бажає продовжити військову службу. На цей час змінив своє ставлення до життя: перебуває у цивільному шлюбі та вони з дружиною очікують на дитину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Враховуючи викладене, суд, допитав обвинуваченого, дослідив матеріали: судової хімічної експертизи; що характеризують особу ОСОБА_5 , що стосуються речових доказів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини має постійне місце проживання та реєстрації, перебуває у цивільному шлюбі, раніше перебував на військовій службі (у т.ч. у зоні АТО), відносно нього на стадії судового розгляду мається кримінальне провадження за ч.4 ст.185 КК України, у військовій частині НОМЕР_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Враховуючи особистість обвинуваченого, заборона призначати військовослужбовцям строкової служби такий вид покарання як обмеження волі, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого можливо із застосуванням такого мінімального виду покарання, передбаченого сч.1 ст.309 КК України, як штраф.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так й іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Підстави для застосування у даному випадку вимог ст.69 КК України та інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, відсутні.

Враховуючи, що ОСОБА_5 01.08.2024 року був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя до громадських робіт строком 240 годин і з них він відпрацював лише 12 годин (згідно наданої інформації органу пробації), вважаю за необхідне з урахуванням вимог ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_5 повністю приєднати невідбуту частину за попереднім вироком (228 годин громадських робіт) і остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та громадських робіт строком 228 (двісті двадцять вісім) годин.

З урахуванням вимоги ч.3 ст.72 КК України, а саме, що основне покарання у виді штрафу не підлягає складанню з іншими видами покарань, тому вказані покарання, вважаю за можливе виконувати самостійно.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 1591,80 грн. за залучення експерта на проведення судової хімічної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідкою про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/108-24/18640-НЗПРАП від 30.09.2024 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Судом встановлено, що постановами старшого дізнавача сектору дізнання ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 24.09.2024 року та 09.10.2024 року вміст спецпакету №6325865 з об`єктами дослідження судово-хімічної експертизи та СDR-диск з відеофайлом проведення огляду місця події від 24.09.2024 року були визнані речовими доказами.

Відповідно до п.п. 3,7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом передається відповідним установам або знищується; документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Згідно п.1 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Отже, враховуючи, що на СD-дисках міститься інформація, що стосується скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тому вони є документами, які необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2024 року та остаточно ОСОБА_5 призначити покарання за сукупністю вироків у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та громадських робіт строком 228 (двісті двадцять вісім) годин.

На підставі вимог ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді: штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та громадських робіт строком 228 (двісті двадцять вісім) годин виконувати самостійно.

Речові докази:

- DVD-R-диск з відеофайлом проведення огляду місця події від 24.09.2024 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Магара, 4, що зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- вміст сейф-пакету №6325865 з особливо небезпечною психотропною речовиною, що знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП № 4 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яності одна) грн. 80 коп. за залучення експерта на проведення судової хімічної експертизи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1