Провадження по справі №1-кс/522/945/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні клопотання розглянувши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_2 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001763 від 22.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2024 року приблизно о 08:26 год. на перехресті вул. Фонтанська дорога - Адміральский проспект у м. Одесі, відбулося зіткнення автомобіля швидкої медичної допомоги марки "Renault Master" p/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, з автомобілем "Ford Focus c-max" р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля "Ford Focus c-max" p/н НОМЕР_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КНП "МКЛ №1" ОМР.(ЄО № 22248 Відділу поліції № 5 ОРУП № І ГУНП від 22.12.2024).

22.12.2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був оглянутий автомобіль "RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_4 та автомобіль «FORD FOCUS С-МАX» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які в подальшому були вилучені та поміщені на територію майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

22.12.2024 року автомобіль "RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_5 та автомобіль «FORD FOCUS С-МАX» реєстраційний номер НОМЕР_3 були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні

Автомобіль "RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_4 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 видане 13.12.2018 ТСЦ 2343, належить ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА», за адресою: Одеська область, м. Одеса, Суворовський район, Миколаївська дорога, 144.

Автомобіль «FORD FOCUS С-МАX» реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 видане 11.08.2021 ТСЦ 5141, належить ОСОБА_6 , за адресою:Одеська область, Тарутинський район, с. Вільне.

Таким чином автомобіль "RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_5 та автомобіль «FORD FOCUS С-МАX» реєстраційний номер НОМЕР_3 є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічних та транспортно-трасологічної експертиз.

Дослідивши матеріали клопотання прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст.170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст.170 цього Кодексу.

Наведені норми процесуального закону узгоджуються з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Вказані положення також знайшли своє відображення в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, досудове розслідування вказаних у клопотанні слідчого обставин здійснюється за ч.1 ст.286 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За приписами ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК.

Аналіз змісту клопотання прокурора показав, що в поданому ним клопотанні не дотримано вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.11.2019 у справі №760/12179/16-к за змістом абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватись з дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення.

На думку слідчого судді, прокурор припустився поверхневого складання клопотання в частині недотримання п. 3 ч.2 ст. 171 КПК України, а саме не зазначив відомості про власника майна в клопотанні задля того, щоб слідчий суддя міг здійснити виклик в судове засідання належним чином з розгляду клопотання про арешт майна.

З наданого рапорту т.в.о. слідчого СВ ОРУП№ 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 встановлено, що начебто власників вилучених транспортних засобів було сповіщено про дату, час та місце розгляду клопотання, проте не зазначено на яку саме дату сповіщено, яким саме способом: чи то шляхом телефонного дзвінка, чи смс-сповіщення, чи шляхом направлення повістки. Окрім цього, в рапорті, також як і в клопотанні прокурора, не зазначені анкетні відомості власників транспортних засобів, щоб слідчий суддя міг пересвідчитись в тому, що ці відомості актуальні та за допомогою цих даних суд міг здійснити виклик в судове засідання.

Стаття 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КПК України, суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, прокурором в клопотанні не було наведено та до самого клопотання не було додано документів, які б підтверджували актуальні анкетні дані власників майна, їх номери телефонів для зв`язку чи електронні пошти для можливості здійснення належного сповіщення осіб в судове засідання.

Відсутність належного мотивування у клопотанні прокурора перешкоджає слідчому судді перевірити доводи та вимоги клопотання та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст.98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя здійснює судовий розгляд в межах клопотання, не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати критерії для віднесення майна до речових доказів, самостійно збирати докази, анкетні відомості сторін кримінального провадження, анкетні відомості власників вилученого майна, а має здійснювати перевірку викладених у клопотанні доводів, до змісту якого визначені конкретні вимоги, передбачені ст.171 КПК України.

За таких обставин, у вказаному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Повернути клопотання про арешт майна прокурору Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_2 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001763 від 22.12.2024, встановивши строк протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_8