Номер провадження: 11-п/813/33/25
Справа №: 947/1234/25
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про задоволення самовідводів

06.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду подання Київського районного суду м. Одеси про передачу до іншого суду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягала у невнесенні до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за заявою від 08.01.2025 року,

встановив:

23.01.2025 року до Одеського апеляційного суду надійшло подання Київського районного суду м. Одеси, в якому ставиться питання про направлення скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягала у невнесенні до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за заявою від 08.01.2025 року, до іншого суду, оскільки у суді неможливо утворити склад суду.

Зазначені матеріали провадження розподілені на колегію суддів: головуючий суддя ОСОБА_5 , судді: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.01.2025 року задоволено самовідводи колегії суддів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7

04.02.2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа розподілена на колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючий-суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили самовідвід від розгляду подання місцевого суду.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши мотиви заявлених самовідводів, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Розгляд заяви про самовідвід не передбачає обов`язкової участі в судовому засіданні учасників процесу, з огляду на що, колегія суддів дійшла висновку про те, що заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливо розглянути за відсутності учасників процесу та дана обставина жодним чином не порушує право учасників процесу на доступ до правосуддя, оскільки незалежно від їх думки (навіть у разі їх присутності під час вирішення питання про самовідводи), колегією суддів не може бути прийнято протилежного рішення, аніж задоволення заявленого самовідводу, з огляду на наступні обставини.

Вирішення питань щодо відводів регулюється §6 Глави 3 КПК України (далі - КПК).

Статтею 75 КПК визначено перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні закріплені в ст. 76 КПК.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що безсторонність (неупередженість) суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Мироненко і Мартенко проти України»).

Проте між суб`єктивною та об єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надає вимога об`єктивної безсторонності (рішення ЄСПЛ у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді досягається, у тому числі, шляхом вирішення відводів.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява №33949/02).

Що стосується заявлених суддями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовідводів, з мотивів того, що результати розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 визначають подальший рух та розгляд конкретним місцевим судом заяви останнього про внесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК відомостей про вчинені кримінальних правопорушень суддями Одеського апеляційного суду, в том числі суддями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз положень ст.75 КПК вказує на те, що законодавцем встановлено підстави, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Колегія суддів враховує той факт, що скарга ОСОБА_4 стосується бездіяльності посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК відомостей за заявою останнього про вчинення кримінальних правопорушень,в якій ОСОБА_4 просив посадових осіб відповідної прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень окремими прокурорами відділу Одеської обласної прокуратури та суддів Одеського апеляційного суду: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на теперішній час є діючими суддями Одеського апеляційного суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в разі не заявлення самовідводу суддями та подальшого розгляду подання місцевого суду по суті за участю суддів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_4 , у разі, якщо він з особистих суб`єктивних міркувань залишиться незадоволеними рішенням апеляційного суду, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення суду - є «помстою» Одеського апеляційного суду за ініціювання ОСОБА_4 внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального провадження суддями Одеського апеляційного суду, зокрема суддями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного та з метою нівелювання виникнення будь-яких сумнівів в неупередженості суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розгляду подання місцевого суду, заявлені самовідводи є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів, дійшовши висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених самовідводів, окрім вимог п.4 ч.1 ст.75, ст.80 КПК України, також враховує положення ст.126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.20007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики, - відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Приймаючи до уваги наявні обставини, враховуючи наведені вище вимоги законодавства України, практику Європейського суду з прав людини та Бангалорські принципи поведінки суддів, керуючись положеннями ст.ст. 75, 81 КПК, з метою дотримання, в першу чергу, прав заявника на неупереджений розгляд в даному випадку подання місцевого суду щодо передачі справи до іншого суду, а також для забезпечення виконання положень ст.ст. 2, 7, 8, 9, 21, 28 КПК, якими регламентовані завдання кримінального провадження, загальні засади кримінального судочинства, зокрема: верховенство права, доступ до правосуддя та розумність строків розгляду справи, а також з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи, запобігання виникненню будь-яких сумнівів у учасників процесу щодо безсторонності суду, що у подальшому може бути розцінене як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заявлені суддями самовідводи, а матеріали судової справи передати до апарату апеляційного суду, для виконання положень ст.35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 401 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити заявлені самовідводи суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від розгляду матеріалів провадження за поданням Київського районного суду м. Одеси про передачу до іншого суду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягала у невнесенні до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за заявою від 08.01.2025 року (справа №947/1234/25).

Матеріали справи №11-п/813/33/25 передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншої колегії суддівв порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3