Справа № 461/732/25
Провадження № 1-в/461/25/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у в м.Львові в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованих діянь, -

ВСТАНОВИВ:

засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованих діянь.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, оскільки сума викраденого майна становить 9113,42 грн.

Засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив суд звільнити його від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Суд встановив, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Як вбачається зі змісту вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2023 року, 24.02.2023 приблизно о 14 год. ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 КК України, перебуваючи біля під`їзду № 1 по АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою проникнення у зазначений під`їзд, набрав комбінацію цифр на домофоні дверей під`їзду та, представившись кур`єром з доставки питної води, зайшов до вказаного під`їзду. Перебуваючи на першому поверсі під`їзду, ОСОБА_4 побачив велосипед марки «ARDIS» Hiland, 24, у зв`язку із чим в нього виник умисел на викрадення вищевказаного велосипеда. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, таємно та з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 викрав вищевказаний велосипед та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/10611-ТВ від 07.03.2023 року ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 у розмірі 9113 гривень 42 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 , станом на 24.02.2023 р., вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 6 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886- ІХ.

Вказаним Законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для кваліфікації злочинів чи адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Так, відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення вчинене 24.02.2023 року, тобто для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи слід застосовувати неоподатковуваний мінімум, який діяв у 2023 році та становив 1 342 грн 00 коп, оскільки відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум у 2023 році для працездатної особи становив 2 684 грн на місяць, а отже, сума соціальної пільги у 2023 році становив 1 342 грн 00 коп. (2 684 грн : 50% = 1 342 грн 00 коп).

З огляду на зазначене для цілей кримінально-правової кваліфікації розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2023 році становив 1342 грн, а у 2025 році становить 1514 грн.

Виходячи з наведеного згідно з Законом № 3886-ХІ кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2684 грн, вчинене у 2023 році, і понад 3028 грн вчинене у 2025 році.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджено за викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, на суму 9113,42 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованих діянь

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України , Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією інкримінованих діянь, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1