Справа № 404/8333/23
Номер провадження 1-кс/404/619/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_3

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_2 про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів у закритому кримінальному провадженні №0002741 за ч. 1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_2 , звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування спеціальної конфіскації та вирішення долі речових доказів, а саме з метою вирішення долі речових доказів, застосувати у кримінальному проваджені №0002741 за ч.1 ст. 369 КК України спеціальну конфіскацію шляхом конфіскації грошових коштів в сумі 3000 (три тисячі) гривень, які передані на відповідальне зберігання до АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до акту прийому-передачі, в дохід держави.

За результатами проведення досудового розслідування 30.03.2024 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0002741 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зважаючи на те, що надані ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень співробітнику Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області призначалися для схиляння такого співробітника до вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим належить застосувати спеціальну конфіскацію та вирішити долю речових доказів шляхом конфіскації грошових коштів, а тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав та просив його задовольнити, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із змісту п. 6 ч. 1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Із змісту п. 2 ч. 9, ч. 10 ст. 100 КПК України вбачається, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст. ст. 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються. Під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Із змісту ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Із змісту п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України вбачається, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю) , а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Як встановлено судом, надані ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень співробітнику Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області призначалися для схиляння такого співробітника до вчинення кримінального правопорушення, крім цього у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст. ст. 171-174 КПК України, у суворій відповідності до ст. 100 КПК України. Оскільки спеціальна конфіскація може бути застосована на підставі ухвали суду, постановленої в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними, у відповідності до ст. 96-1 КК України, відтак суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про застосування спеціальної конфіскації та вирішення долі речових доказів задовольнити.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 21, 91, 100, 167, 174 КПК України; ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_2 про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів у закритому кримінальному провадженні №0002741 за ч. 1 ст. 369 КК України - задовольнии.

З метою вирішення долі речових доказів, застосувати у кримінальному проваджені №0002741 за ч. 1 ст. 369 КК України спеціальну конфіскацію шляхом конфіскації грошових коштів в сумі 3000 (три тисячі) гривень, які передані на відповідальне зберігання до АТ КБ «ПриватБанк», в дохід держави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда