Провадження № 1-кс/333/253/25
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначив, що ним була подана заява про злочинні дії слідчого, прокурора і суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Він має факти і докази злочину, скоєного групою осіб по змові відносно нього, що призвело до незаконного тримання під вартою. Просить зобов`язати виконати вимоги ст. 214 КПК України.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, а також суду повідомив, що під час досудового слідства у СІЗО до нього слідчим «підсилались» захисники, які не виконували свої професійні обов`язки щодо його належного захисту, а іноді останні своїми діями або бездіяльністю сприяли злочину, який здійснювався по відношенню до нього з боку слідчого, прокурором ОСОБА_4 було незаконно затримано заявника та останньому обрана міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яку суддя ОСОБА_5 незаконно продовжував. Вважає, що з боку прокурора, захисників та судді є злочинна змова щодо нього.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, відмовити в задоволенні скарги, оскільки заява ОСОБА_3 розглянута у встановленому порядку, а викладені в ній факти не містять відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Так, за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 27.10.2024 року прийнято рішення про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що останнього було повідомлено письмово 04.12.2024 року. Підстави прийняття вказаного рішення, були змістовно викладені у письмовій відповіді заявнику.

Також представником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі були надані суду копії звернення ОСОБА_3 та матеріли щодо його розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, тому з урахуванням строків розгляду таких скарг, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у його відсутність.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі із зверненням від 27.10.2024 року з вх. № К-875-2024 від 29.11.2024 року щодо неправомірних дій слідчого слідчого відділення Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , а також щодо бездіяльності окремих адвокатів Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до змісту вказаного звернення неправомірні дії зазначених осіб, а також бездіяльність адвокатів полягають у системному порушенні права ОСОБА_3 на захист, що призвело до необґрунтованої підозри останнього у вчиненні злочину та тотальної фальсифікації матеріалів кримінального провадження.

Листом вих. № К-875-2024/17-02-690/24 від 04.12.2024 року, керівником першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, було повідомлено ОСОБА_3 , що за результатами розгляду наданого ним звернення встановлено відсутність достатніх підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування, так як розглянуте звернення, відповідно до викладених у ньому обмежених відомостей, не містить об`єктивних та фактичних даних, які би свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення слідчим слідчого відділення Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя, є поверхневим, не конкретизованим, ґрунтуються на припущеннях щодо наявності «попередньої змови» та пов`язане виключно з незгодою ОСОБА_3 з вчинюваними процесуальними діями та прийнятими процесуальними рішеннями у межах провадження за яким відносно останнього здійснюється кримінальне провадження. У разі незгоди з діями працівника правоохоронного органу під час проведення ним слідчих та процесуальних дій, це може бути предметом розгляду саме в судовому засіданні за результатами розгляду кримінального провадження, в рамках якого їх проведено. За незгоди учасників судочинства з прийнятими рішеннями у судових справах в Україні передбачений і діє інститут оскарження судових рішень. Також суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Результатами вивчення змісту звернення в частині бездіяльності окремих адвокатів Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги встановлено, що воно не містить фактів та об`єктивних даних про вчинення кримінального правопорушення суб`єктами підслідними Державному бюро розслідувань. Крім того, слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі вже здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 від 05.11.2024 року, за обставинами можливого порушення права на захист з боку слідчих слідчого відділення Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001556 від 30.07.2024 року, в якому ОСОБА_3 повідомлено про підозру.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою.

Положеннями частини першої ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 року, норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 року у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «… положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік, визначений ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

При цьому, слідчий суддя керується змістом права на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист, бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України», де «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення… Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Як зазначено у листі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, звернення ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, не містить об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення з боку слідчого слідчого відділення Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , а також окремих адвокатів Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, є поверхневим, не конкретизованим, ґрунтуються на припущеннях щодо наявності «попередньої змови щодо нього» та пов`язане виключно з незгодою з вчинюваними процесуальними діями та прийнятими процесуальними рішеннями у межах провадження за яким відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження, підстави і порядок оскарження яких неодноразово роз`яснювалися скаржнику. Протилежне ОСОБА_3 у судовому засіданні доведене не було.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи, викладені у скарзі ОСОБА_3 ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та зводяться до незгоди із тактикою проведення окремих слідчих та процесуальних дій під час досудового розслідування кримінального провадження відносно нього.

Крім того, із відповіді представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі встановлено, що слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі вже здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 від 05.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України, за обставинами можливого порушення права на захист, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001556 від 30.07.2024 року, в якому ОСОБА_3 було повідомлено про підозру.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що підстави для внесення відомостей за даною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідно зобов`язання уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі вчинити такі дії відповідно до ст. 214 КПК України, відсутні.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1