провадження № 1-кп/760/2177/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000990 від 10.04.2024, на підставі обвинувального акту, затвердженого 30.05.2024 прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Терни Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого в силу вимог ст. 89 КК України, працевлаштованого водієм, одруженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин:

29.03.2024 приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_4 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме: технічно справним, не завантаженим автомобілем марки «Hyundai Аvante», р.н. НОМЕР_1 , рухався в другій смузі руху при наявності двох в обох напрямках, у світлу пору доби, по асфальтобетонній, вологій, горизонтальній ділянці проїзної частини вул. Протасів Яр, зі сторони вул. Івана Федорова в напрямку вул. Солом`янської в м. Києві. Під`їжджаючи до нерегульованого світлофорними об`єктами наземного пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та з обох сторін встановлені дорожні знаки 5.38.1, 5.38.2 згідно Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 , під час руху, будучи не уважним, не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, продовжив рух прямо, та виїжджаючи на розмітку пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_5 , яка проходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво відносно руху автомобіля, чим грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де здійснив на неї наїзд, в результаті чого ОСОБА_5 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно експертного судово-медичного дослідження № 042-788-2024 від 17.05.2024 встановлено, що дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчить про те, що під час звернення за медичною допомогою 29.03.2024 о 19:34, у неї мало місце таке тілесне ушкодження:

а) закрита травма лівої стопи: підголовчаті переломи 2,3,4 плеснових кісток лівої стопи зі зміщенням уламків.

Відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил», вказане тілесне ушкодження в п.п. а), даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичних дій тупим(ми) предметом(ми), що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, що рухався з пішоходом), за давністю може відповідати вказаному терміну. З`ясування обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцію судово-слідчих органів.

Таким чином, між подіями транспортної травми від 29.03.2024 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 є прямий причиннонаслідковий зв`язок.

Згідно експертного дослідження технічного стану автомобіля № СЕ-19/111-24/30934 від 23.05.2024 встановлено, що на момент огляду автомобіля «Hyundai Аvante», р.н. НОМЕР_1 гальмівна система, система рульового управління та ходова частина знаходяться в працездатному стані. За вирішенням питання 1 слідує, що на момент огляду автомобіля «Hyundai Аvante», р.н. НОМЕР_1 гальмівна система, система рульового управління та ходова частина знаходяться в працездатному стані, тому вирішення питання щодо часу виникнення та його виявлення до ДТП не має технічного сенсу.

Згідно експертного комплексного судового автотехнічного та фототехнічного дослідження № КСЕ-19/111-24/23274 від 16.05.2024 встановлено, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Hyundai Аvante» ( реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2; 18.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Hyundai Аvante» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 , з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_5 , шляхом застосування екстреного гальмування, тобто мав технічну можливість виконати вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai Аvante» ( реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai Аvante» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди.

Під час керування транспортним засобом марки «Hyundai Аvante» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:

- п. 18.1 ПДР України, згідно якого: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення водієм транспортного засобу марки «Hyundai Аvante» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 вимог пунктів 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Суду показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, переданому до суду, відповідають дійсним обставинам вчиненого ним кримінального правопорушення. Обвинувачений показав, що дійсно 29.03.2024 приблизно о 18:00 годині, керуючи автомобілем марки «Hyundai Аvante», р.н. НОМЕР_1 , рухався зі сторони вул. Івана Федорова в напрямку вул. Солом`янської в м. Києві. Коли обвинувачений, під`їжджав до наземного пішохідного переходу, будучи неуважним, не побачив пішохода - потерпілу по справі, та здійснив на неї наїзд. Після чого, він зупинив транспортний засіб, вийшов із автомобіля, намагався надати допомогу потерпілій, та з цією метою зупинив автомобіль, який проїздив повз, та попросив водія даного автомобіля доправити потерпілу до лікарні, сам же він залишився на місці події чекати на поліцію. У подальшому, обвинувачений прибув у лікарню, де перебувала потерпіла, де цікавився станом здоров`я останньої. Наразі обвинувачений відшкодував потерпілій 1 000 доларів США, та 20 000 грн. Цивільний позов, заявлений потерпілою, визнає повністю, обставини, викладені у позові, ним не заперечуються та він з цими обставинами згоден, розмір зазначеної потерпілою до відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу ним визнається. Зазначив, що намагався примиритись із потерпілою, однак потерпіла заперечує проти примирення, просив суд при призначенні покарання не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він переселенець з м. Лисичанська, та єдиним джерелом його заробітку є робота водієм у службі таксі. Суду пояснив, що саме із заробітків, отриманих ним, він має можливість відшкодовувати шкоду, заявлену потерпілою до відшкодування.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 , допустивши наїзд на неї, як на пішохода, покинув місце ДТП, та не надавав належної допомоги потерпілій після ДТП, наразі потерпілою заявлено цивільний позов до обвинуваченого, за яким потерпіла просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь завдану їй моральну шкоду у розмірі 90 000 грн. та понесені нею витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 20 000 грн. Суду пояснила, що внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди потерпілій були завдані тілесні ушкодження та її було госпіталізованого до травматичного відділення, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 29.03.2024 року по 04.04.2024 р. Завдана їй моральна шкода полягає у фізичному болю безпосередньо під час ДТП, хірургічного втручання (операції з метало остеосинтезу ІІ, ІІІ, IV плеснових кісток лівої стопи) та внаслідок негативної зміни ритму життя, пов`язаного з періодом тривалого лікування і подальшого обстеження в повсякденному житті через неможливість самостійно пересуватись. Наразі, потерпіла перебуває під постійним медичним доглядом, відвідуючи заняття ЛФК, проходячи реабілітаційні заходи. Також, з метою отримання правової допомоги в даній справі, потерпіла та адвокат ОСОБА_6 уклали договір про надання правової допомоги, за умовами якого потерпіла сплатила на користь адвоката 20 000 грн. у якості гонорару. Під час судового розгляду, потерпіла підтвердила, що обвинувачений відшкодував на її користь 1 000 доларів США, про що потерпіла написала розписку 13.12.2024 р., яка долучена до матеріалів справи, та під час судового засідання, яке відбувалось 10.01.2025 р., сплатив на користь потерпілої ще 20 000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди. Однак, не зважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини та часткове відшкодування потерпілій моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_5 наполягає на тому, аби суд підтримав позицію прокурора та застосував до обвинуваченого покарання із позбавленням останнього права керування транспортними засобами строком на один рік.

Потерпілою ОСОБА_5 було подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В поданому позові потерпіла ОСОБА_5 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 90 000 грн. заподіяної моральної шкоди, та 20 000 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.04.2024 ОСОБА_5 визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини обвинуваченого ОСОБА_4 внаслідок недотримання ним вимог п. п. 12.2., 18.1. Правил дорожнього руху України. внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди потерпілій були завдані тілесні ушкодження та її було госпіталізованого до травматичного відділення, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 29.03.2024 року по 04.04.2024 р. Завдана їй моральна шкода полягає у фізичному болю безпосередньо під час ДТП, хірургічного втручання (операції з метало остеосинтезу ІІ, ІІІ, IV плеснових кісток лівої стопи) та внаслідок негативної зміни ритму життя, пов`язаного з періодом тривалого лікування і подальшого обстеження в повсякденному житті через неможливість самостійно пересуватись. Також, з метою отримання правової допомоги в даній справі, потерпіла та адвокат ОСОБА_6 уклали договір про надання правової допомоги, за умовами якого потерпіла сплатила на користь адвоката 20 000 грн. у якості гонорару /т. 1 а. с. 31-36, 21-28/.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, обвинувачений повністю визнав заявлений до нього цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів цивільного позову та заслуховуванням пояснень потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_7 , та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів

/ч. 3 ст. 349 КПК України/.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно п. п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» більш суворе покарання призначається особам, які скоїли злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, в складі організованих груп і менш суворе покарання може призначатись особам, які щиросердно розкаялися в скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо, при цьому враховується стадія вчинення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків які настали.

Відповідно до п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286

КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і

обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та

2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Зокрема, судом встановлено, та при призначенні покарання враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України віднесене до нетяжких злочинів, внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_7 заподіяно середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої стопи: підголовчаті переломи 2,3,4 плеснових кісток лівої стопи зі зміщенням уламків, що негативним чином вплинуло на рівень та звичний перебіг життя потерпілої; обвинувачений не судимий в силу вимог ст. 89 КК України; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; обвинувачений є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 20.04.2022 за № 3002-; обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та частково відшкодував заподіяну потерпілій шкоду внаслідок ДТП, сплативши на користь потерпілої 13.12.2024 р. 1000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.12.2024 р., становить 41 658 грн. та 10.01.2025 р. - 20 000 грн., тобто всього відшкодував на користь потерпілої завдану потерпілій моральну шкоду, заявлену до відшкодування відповідно до цивільного позову, на суму 61 658 грн.; обвинувачений одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей; працює водієм, зі слів обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, часткове відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд також керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, а також негативні наслідки, які настали для потерпілої внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, які його обтяжують, поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, яка проявилась у частковому відшкодуванні на користь потерпілої завданої моральної шкоди, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та суд приходить до переконання, що виправлення засудженого ОСОБА_4 можливе без ізоляції останнього від суспільства, у зв`язку із чим призначає обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, із звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання у виді обмеження волі із випробуванням із визначенням іспитового строку терміном на 1 рік, та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КПК України.

Стосовно клопотання обвинуваченого не призначати йому додаткове покарання, визначене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки штраф у розмірі понад 3 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначено як одне з основних покарань у санкції ч. 1 ст. 286 КК України, особу не може бути звільнено від передбаченого нею обов`язкового додаткового покарання на підставі положень ч. 2 ст. 69 зазначеного Кодексу.

Такий висновок зробив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду (Постанова ККС ВС від 31 липня 2024 року у справі № 185/11807/23 (провадження № 51-1754км24) - https://reyestr.court.gov.ua/Review/120838433.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 положень ч. 2 ст. 69 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на транспортний засіб марки «Hyundai Аvante», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2015 року випуску, який належить на праві власності ТОВ «Р1 Авто», накладений на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року по справі № 760/8487/24, провадження № 1-кс/760/4040/24 підлягає скасуванню в силу вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки позовних вимог потерпілою до ТОВ «Р1 Авто» не заявлено, у подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 11 380 грн. 72 коп.:

-5679, 60 грн. - витрати на проведення експертизи відповідно до висновку експерта від 16.05.2024 за № КСЕ-19/111-24/23274;

-3029, 12 грн. - витрати на проведення експертизи відповідно до висновку експерта від 23.05.2024 за № СЕ-19/111-24/30934-ІТ,

-2 672 грн. - витрати на проведення експертизи відповідно до висновку експерта від 14.05.2024 за № 042-788-2024,

які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Стосовно заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяною внаслідок ДТП, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Зі змісту ч. ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України слідує, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, із врахуванням визнання відповідачем-обвинуваченим по справі позовних вимог потерпілої-цивільної позивачки про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, із врахуванням досліджених судом матеріалів кримінального провадження, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог потерпілої ОСОБА_5 стосовно заподіяння їй внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, моральної шкоди, яку суд оцінює в 90 000 грн. Заподіяна потерпілій ОСОБА_5 моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла через заподіяні їй тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, хірургічні втручання; душевні страждання, які відчула потерпіла, пов`язані із тривалістю лікування та подальшою реабілітацією з метою відновлення свого стану здоров`я. Водночас, при визначенні розміру грошової суми, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди, судом враховано, що 13.12.2024 р. обвинувачений сплатив на користь потерпілої 1000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 13.12.2024 р., становить 41 658 грн. та 10.01.2025 р. - 20 000 грн., тобто всього обвинувачений вже відшкодував на користь потерпілої 61 658 грн. Таким чином, відшкодуванню на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягає грошова сума у розмірі 28 342 грн. як відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди.

Відповідно до договору № 16/08-24 про надання правової допомоги від 16.08.2024 р., укладеного між потерпілою та адвокатом ОСОБА_6 , який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЛГ № 000371 від 21.08.2020 р., за надані послуги, які полягають у представництві інтересів потерпілої у даному кримінальному провадженні, встановлено фіксований розмір гонорару у розмірі 20 000 грн.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував та погодився із тим, що потерпіла ОСОБА_5 дійсно сплатила вказані грошові кошти на користь адвоката, суд дійшов до висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Отже, позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню, із вирахуванням суми виплаченого обвинуваченим відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 100, 124, 128, 349, 368, 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 11 380 грн. 72 коп.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяну потерпілій моральну шкоду у сумі 28 342 (двадцять вісім тисяч триста сорок дві) грн. та понесені потерпілою витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) грн., всього 48 342 (сорок вісім тисяч триста сорок дві) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Скасувати арешт з транспортного засобу марки «Hyundai Аvante», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2015 року випуску, який належить на праві власності ТОВ «Р1 Авто», накладений на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року по справі № 760/8487/24, провадження № 1-кс/760/4040/24.

Вирішити долю речових доказів та документів у кримінальному провадженні:

-медичну картку стаціонарного хворого № 279 із КНП «КМКЛ 17» на ім`я ОСОБА_5 (на 26 арк.) та CD-R диск із рентгенівськими знімками, КТ, МРТ у цифровому вигляді на ім`я ОСОБА_5 (1 шт), - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_5 ;

-оптичний носій інформації (диск для лазерних систем зчитування) CD-R диск, який містить 2 відеофайли «Відео загальний вид» та «Відео збільшено на розмітку», - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку його зберігання;

-автомобіль марки «Hyundai Аvante», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2015 року випуску, який належить на праві власності ТОВ «Р1 Авто», - залишити власникові ТОВ «Р1 Авто».

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не обирати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1