Справа № 461/1295/25
Провадження № 1-кс/461/1126/25
УХВАЛА

19.02.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000723 від 11.07.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (надалі КП «Дрогобичтеплоенерго» та Підприємство), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, у період з 02.07.2024 по 03.10.2024 вимагав та 13.02.2025, приблизно о 17:13 год, одержав від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтеренерго Захід» (надалі ТОВ «Альтеренерго Захід») ОСОБА_5 для себе неправомірну вигоду в сумі 69 400 гривень за вчинення в інтересах ТОВ «Альтеренерго Захід» дій з використанням свого службового становища т.в.о. директора КП «Дрогобичтеплоенерго», а саме за укладення з ТОВ «Альтеренерго Захід» договору купівлі-продажу теплової енергії від 03.10.2024, сприяння у виконанні КП «Дрогобичтеплоенерго» умов цього договору, зокрема, у здійсненні оплати за передану теплову енергію.

Відповідно до Статуту КП «Дрогобичтеплоенерго», затвердженого рішенням Дрогобицької міської ради № 1828 від 10.08.2023, КП «Дрогобичтеплоенерго» належить до комунальної власності територіальної громади міста Дрогобич та метою його діяльності є: участь у формуванні ринкових відносин, сприяння найбільш повного задоволення громадських потреб в послугах з центрального теплопостачання та гарячого водопостачання, а також реалізація на основі одержаного прибутку соціальних і економічних інтересів Дрогобицької міської ради та членів трудового колективу Підприємства.

Згідно п.п. 6.4 та 6.5 Статуту КП «Дрогобичтеплоенерго», директор без доручення діє від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію Підприємства і вирішує питання діяльності Підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами, та директор відповідно до компетенції: видає довіреності, відкриває в банківських установах рахунки, самостійно укладає контракти, договори, у тому числі трудові, затверджує штатний розклад, видає накази, обов`язкові для всіх працівників Підприємства, приймає і звільняє працівників відповідно до штатного розкладу Підприємства, вживає заходи заохочення і накладає дисциплінарні стягнення відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку, вчиняє будь-які інші дії, необхідні для здійснення господарської діяльності Підприємства.

Розпорядженням міського голови Дрогобицької міської ради від 29.05.2023 № 409-к ОСОБА_4 призначено на посаду тимчасово виконуючого обов`язки директора КП «Дрогобичтеплоенерго» на умовах строкового трудового договору (контракт) з 6 червня 2023 року на період дії воєнного стану або до моменту призначення керівника КП «Дрогобичтеплоенерго» за результатами конкурсу.

З огляду на займану посаду та обсяг покладених обов`язків, т.в.о. директора КП «Дрогобичтеплоенерго» ОСОБА_4 виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому, згідно Примітки до ст. 364 КК України, на час вчинення кримінального правопорушення є службовою особою.

Так, 01.06.2024, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в ході зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка відбулась у службовому кабінеті Підприємства, що знаходиться по вулиці Індустріальній, 1а, у місті Дрогобич, в ОСОБА_4 під час розмови з ОСОБА_5 , який звернувся до нього як представник ТОВ «Альтеренерго Захід» з метою організації початку роботи котельного обладнання вказаного товариства в опалювальному сезоні, виробництва та постачання для КП «Дрогобичтеплоенерго» теплової енергії, виник злочинний умисел на вимагання та отримання від останнього неправомірної вигоди за укладення договору купівлі-продажу теплової енергії з ТОВ «Альтеренерго Захід», сприяння у подальшому виконанні КП «Дрогобичтеплоенерго» умов цього договору, зокрема, у здійсненні оплати за передану теплову енергію.

Надалі, 02.07.2024, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, т.в.о. директора КП «Дрогобичтеплоенерго» ОСОБА_4 , перебуваючи в ресторані «Вогні Баку», що знаходиться за адресою: м.Трускавець, вул. Дрогобицька, 37, в ході зустрічі із ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з використанням свого службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_5 про те, що може посприяти в укладенні договору купівлі-продажу теплової енергії між Підприємством та ТОВ «Альтеренерго Захід», та при цьому висловив останньому протиправну вимогу щодо систематичного надання йому неправомірної вигоди в розмірі 6% від щомісячної вартості поставленої ТОВ «Альтерененерго Захід» для КП «Дрогобичтеплоенерго» теплової енергії для потреб бюджетних установ Дрогобицького району.

ОСОБА_5 , будучи поставленим в умисно створені ОСОБА_4 умови, за яких він вимушений надати йому неправомірну вигоду з метою укладення між КП «Дрогобичтеплоенерго» та ТОВ «Альтеренерго Захід» договору купівлі-продажу теплової енергії та подальшого виконання КП «Дрогобичтеплоенерго» умов цього договору, усвідомлюючи, що лише у разі надання ОСОБА_4 неправомірної вигоди останній вчинить усі необхідні для цього дії з використанням наданих йому повноважень т.в.о. директора КП «Дрогобичтеплоенерго», погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_4 .

У подальшому 25.07.2024, близько 18:21 год, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перебуваючи в невстановленому місці, під час розмови з ОСОБА_5 повторно висловив останньому протиправну вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди в сумі 6% від щомісячної вартості поставленої ТОВ «Альтерененерго Захід» для КП «Дрогобичтеплоенерго» теплової енергії для потреб бюджетних установ Дрогобицького району.

03.10.2024 між КП «Дрогобичтеплоенерго» в особі т.в.о. директора ОСОБА_4 та ТОВ «Альтеренерго Захід» в особі директора ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу теплової енергії.

У подальшому, згідно рахунку на оплату № 20 від 31.10.2024,ТОВ «Альтерененерго Захід» продало теплової енергії для бюджетних установ Дрогобицького району за жовтень 2024 року на суму 216 697,02 грн з ПДВ (180 580,85 грн без ПДВ), а також, згідно рахунку на оплату № 23 від 30.11.2024, ТОВ «Альтерененерго Захід» продало теплової енергії для бюджетних установ Дрогобицького району за листопад 2024 року на суму 1 106 064,98 грн з ПДВ (921 720,82 грн без ПДВ).

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, обіймаючи посаду т.в.о. КП «Дрогобичтеплоенерго», будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, 13.02.2025, приблизно о 17:13 год, перебуваючи в автомобілі марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , припаркованому поблизу ресторану «Вогні Баку», що за адресою: м. Трускавець, вул. Дрогобицька, 37, одержав для себе від представника ТОВ «Альтеренерго Захід» ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 69 400 гривень, яка становить 6% від вартості переданої ТОВ «Альтеренерго Захід» теплової енергії для потреб бюджетних установ Дрогобицького району за жовтень та листопад 2024 року, за вчинення в інтересах ТОВ «Альтеренерго Захід» дій з використанням свого службового становища, а саме за укладення з ТОВ «Альтеренерго Захід» договору купівлі-продажу теплової енергії від 03.10.2024, сприяння у виконанні КП «Дрогобичтеплоенерго» умов цього договору, зокрема, у здійсненні оплати за передану теплову енергію.

При спробі правоохоронних органів припинити протиправну діяльність ОСОБА_4 , останній на автомобілі марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, встановлено, що під час втечі, ОСОБА_4 можливо викинув зі свого автомобіля отримані грошові кошти (неправомірну вигоду) які були обгорнуті аркушем паперу формату А4.

Крім цього, в ході безпосереднього переслідування ОСОБА_4 встановлено, що останній залишив автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 на дорозі навпроти будинку №4, що по вул. Володимира Великого у м. Стебник.

13.02.2025 в ході проведення огляду місця події на дорозі навпроти будинку №4, що по вул. Володимира Великого у м. Стебник виявлено та вилучено автомобіль марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Слідчий вказує, що згідно інформаційної картки ТЗ вбачається, що автомобіль марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 перебуває у власності ОСОБА_4 .

Крім цього, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_4 перебуває об`єкт житлової нерухомості квартира АДРЕСА_1 .

Слідчий вказує, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, існує необхідність у вжитті заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту нерухомого майна та автомобіля підозрюваного, а тому просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000723 від 11.07.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

14.02.2025 ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, з конфіскацією майна.

Тобто, у випадку визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Дослідивши додані до клопотання документи, оцінивши доводи слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно, що надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням. Слідчий суддя також враховує, що обізнаність власника про ризик можливого обмеження його права власності, в тому числі майбутньої конфіскації майна, може спричинити негайне його відчуження.

Слідчий суддя при цьому зважає на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до вимог ст. 174 КПК України, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Накладення арешту на майно підозрюваного не є припиненням права власності/позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися та відчужувати таке майно, без встановлення заборони користування ним, що, враховуючи завдання кримінального провадження, у даному випадку є найменш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

Під час розгляду справи доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене слідчий суддя погоджується з заявленою слідчим необхідністю накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2025 року вже було накладено арешт на автомобіль марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , з метою його збереження як речового доказу.

За таких обставин, з метою недопущення подвійного арешту на одне й те саме майно, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині арешту автомобіля марки Hyundai, моделі Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1