КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1234/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина України, не працюючого, проживаючого зі слів за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 1-го відділу слідчого управління Головного управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.02.2025 року.

Вказано, що строк дії цієї ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 закінчується 01.02.2025 року о 23 год. 59 хв.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 міру запобіжного заходу, не пов`язану з триманням під вартою та з можливістю визначення застави.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, з порушенням права на свободу та презумпції невинуватості, а також всупереч вимогам КПК України, тому підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що прокурором не було доведено те, що зі спливом часу застосування альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , буде недостатнім та є ризиковим, а тому, на думку захисника, прокурор безпідставно просив суд продовжити найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, захисником під час розгляду даного клопотання було звернуто увагу на те, що ризики, заявлені стороною обвинувачення, не підтвердились доказами.

Також апелянт вказує на те, що суд не оцінив вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього батьків пенсійного віку, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, війну в Україні.

Відтак, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину не заперечує, апелянт вважає, що подальше утримання ОСОБА_7 під вартою є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000566 від 30.07.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.07.2024 року, у громадянина України ОСОБА_7 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, будучи негативно налаштованим стосовно держави України, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Переслідуючи вказаний злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, громадянин України ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон (модель Iphone 14 Plus) та комп`ютерну техніку (ноутбук марки «MacBook Pro»), створив у месенджері «Telegram» профіль з нік-неймом « ОСОБА_11 » (« ОСОБА_12 »), який підв`язав до номеру мобільного телефону НОМЕР_1 .

Так, у невстановлений розслідуванням час ОСОБА_7 , познайомився у месенджері «Telegram» з невстановленою досудовим розслідування особою під профілем з нік-неймом « ОСОБА_13 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 », профіль якого підв`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_2 ), останній в ході спілкування запропонував громадянину України ОСОБА_7 вчиняти підпали транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань за грошову винагороду. На вказану пропозицію громадянин України ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність вказаних дій, добровільно погодився.

При цьому невстановлена досудовим розслідуванням особа під профілем у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_13 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 »), проконсультувала ОСОБА_7 щодо алгоритму дій останнього для успішного вчинення таких підпалів, який у зв`язку з цим зобов`язаний був: знайти військовий транспортний засіб, зняти фото/відео даного транспортного засобу та місцевості його знаходження, переслати вказані фото/відеоматеріали невстановленій особі під профілем з нік-неймом « ОСОБА_13 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 ») та отримати від нього подальші рекомендації щодо підготовки засобів підпалу, вчинення підпалу, фото/відеофіксації його наслідків та дотримання особистої безпеки після його вчинення. При цьому громадянину України ОСОБА_7 було достовірно відомо про наслідки вчинення таких підпалів, а саме перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Одеси, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.07.2024 року вирішив вчинити на території м. Києва перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України шляхом знищення транспортних засобів, які перебували у користуванні військовослужбовців Збройних Сил України.

При цьому, ОСОБА_7 розробив злочинний план, відповідно до якого вирішив орендувати на території м. Києва житло на одну добу, придбати в одному з магазинів легкозаймисту рідину, після чого в нічну пору доби підібрати автомобіль зі знаками приналежності до Збройних Сил України та знищити його шляхом підпалу.

Переслідуючи вказаний злочинний умисел, 29.07.2024 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 виїхав з м. Одеси до м. Києва. Після чого, 29.07.2024 року приблизно о 16 год. 41 хв. ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого плану, через веб-сайт «Booking.com» орендував на власне ім`я житло на одну добу за адресою: АДРЕСА_2 .

Досудовим розслідування встановлено, що цього ж дня, ОСОБА_7 приблизно о 21 год. 00 хв. прибув до м. Києва, після чого направився до магазину «НОВУС», що за адресою: м. Київ, вул. Гришка, 3, де приблизно о 21 год. 24 хв. придбав легкозаймисту рідину (рідина для розпалювання «Weekend») та сірники. Після цього, ОСОБА_7 приблизно о 22 год. 10 хв. приїхав за адресою: АДРЕСА_3, де від консьєржа під`їзду № 2 отримав ключі від орендованої квартири АДРЕСА_2 .

Продовжуючи власний злочинний умисел, 30.07.2024 року, перебуваючи у вказаному помешканні ОСОБА_7 , з метою конспірації, одягнув на себе темний одяг (футболку чорного кольору з малюнком та написом «BULLS», чорного кольору шорти), темний головний убір (панама) та сонцезахисні окуляри, взяв в руки поліетиленовий пакет чорного кольору з вищезазначеною легкозаймистою рідиною всередині та приблизно о 03 год. 00 хв. вийшов з помешкання та пішки направився до будинку за адресою АДРЕСА_4.

Так, за вказаною адресою приблизно о 03 год.16 хв. ОСОБА_7 виявив транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 , зі знаками належності до Збройних Сил України (у вигляді хреста з гербом України та написом «Збройні Сили України»), який був припаркований у дворі.

Досудовим розслідування встановлено, що у вказаний період часу ОСОБА_7 , реалізуючи власний злочинний умисел вирішив знищити вказаний транспортний засіб та дістав з пакету заздалегідь підготовлену легкозаймисту рідину, яку одразу вилив на капот вказаного транспортного засобу та вчинив підпал. Пересвідчившись, що вказаний транспортний засіб палає, ОСОБА_7 пішки направився з місця вчинення кримінального правопорушення та приблизно о 03 год. 30 хв. зайшов до орендованого помешкання.

Після цього, для підтвердження здійснення підпалу транспортного засобу, ОСОБА_7 здійснив фото/відеофіксацію вчиненого підпалу на власний мобільний телефон марки «iPhone 14 Plus» та у месенджері «Telegram» надіслав особі під профілем з нік-неймом « ОСОБА_13 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 ») відеоматеріали з зображенням палаючого транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 .

Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, що виразилися у перешкоджанні законній діяльності Збройним Силам України в особливий період, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України.

01.08.2024 року громадянину України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.08.2024 року у справі № 760/17881/24, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 28.09.2024 року.

20.09.2024 року постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000566 від 30.07.2023 року, продовжено до трьох місяців, тобто до 01.11.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.09.2024 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, до 01.11.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.10.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000566 від 30.07.2023, продовжено до шести місяців, тобто до 01.02.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2024 року у справі № 760/26937/24, продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

24.12.2024 року слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді утримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий зазначив, що підозра ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні обґрунтовується зібраними доказами, у їх сукупності, а саме:

- протоколами оглядів від 01.08.2024 року виявлених та вилучених речей під час обшуку;

- протоколами допитів свідків;

- протоколами оглядів місця події від 30.07.2024 року;

- протоколом допиту потерпілого від 30.07.2024 року;

- протоколами огляду відеозаписів з відеокамер спостереження;

- протоколом обшуку від 31.07.2024 року;

- протоколом слідчого експерименту від 15.08.2024 року;

- та іншими матеріалами кримінального провадження.

У клопотанні слідчий також вказав, що під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. Переховуватися від органів досудового слідства та/або суду. Підозрюваний ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому тяжкий злочин, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років позбавленням волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може виїхати до Російської Федерації та переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Крім того, враховуючи активне ведення бойових дій та збройної агресії Російської Федерації на території України, діяльність іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених і керованих та фінансованих Російською Федерацією, що зумовлює тимчасову неконтрольованість окремих територій України, не виключається можливість переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування і суду на вказаних територіях та перехід на сторону ворога.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Враховуючи те, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , перебуваючи не під вартою, може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Більшість осіб, що можуть бути свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні є особами, що особисто знайомі з ОСОБА_7 , їх неправомірні дії нерозривно пов`язані між собою. Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, окрім дослідження й аналізу документів, можливе лише шляхом проведення допитів осіб, в тому числі й тих, що мали відношення до вчинення вказаного злочину.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що використовуючи свій вплив ОСОБА_7 має можливість впливати на свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Крім того, враховуючи підтримку ОСОБА_7 протиправної діяльності російських окупаційних військ, у разі загострення воєнних дій на території України існує ймовірність його сприяння представникам Російської Федерації в проведенні підривної діяльності на шкоду державній безпеці України та перешкоджанню провадженню іншим чином.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Злочинна діяльність ОСОБА_7 в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії рф була спрямована на вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, вчинене в умовах воєнного стану, а тому перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Слідчий також посилався на те, що беручи до уваги те, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, враховуючи його сімейне становище, вік, стан здоров`я, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 1-го відділу слідчого управління Головного управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 01 лютого 2025 року.

Вказано, що строк дії цієї ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , закінчується 01 лютого 2025 року о 23 год. 59 хв.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора у кримінальному провадженні.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Також всупереч твердженням апелянта, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим суддею зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобігання ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, без визначення розміру застави, та всупереч твердженням апелянта, обґрунтувавши це тим, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, з огляду на те, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Крім того, як вбачається із оскаржуваної ухвали, всупереч твердженням захисника, слідчий суддя, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також взяв до уваги ненадання доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Щодо доводів апелянта, що ризики, заявлені стороною обвинувачення, не підтвердились доказами, колегія суддів зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Відтак, як уже зазначалось вище, з урахуванням даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, характеру вчиненого злочину, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні та слідчим суддею в ухвалі вказаних ризиків.

Посилання сторони захисту на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання органу досудового розслідування не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні та досудове розслідування триває.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4