ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/760/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 537, 539 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2024 року відмовлено у клопотанні засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного судом покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 16 вересня 2022 року, оскільки вартість викраденого ОСОБА_7 майна перевищує 2481 гривню, тобто його дії є кримінально караним діянням, згідно Особливої частини КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2024 року скасувати, переглянути вирок від 16 вересня 2022 року, у зв`язку із Законом України №388-ІХ, оскільки Харківський районний суду Харківської області не взяв до уваги всі пом`якшуючи обставини у зазначеному Законі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та вважав ухвалу районного суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У частині 1 ст. 539 КПК України зазначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У статті 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року, яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону №3886-IX від 18 липня 2024 року, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2481 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2022 рік становив 1240,5 гривень, а два неоподаткованих мінімумів становить 2481 гривень.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст.51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваних мінімумів для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двом неоподатковуваних мінімумів, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Красноградського районного суду Харківської області від 16 вересня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (арк.11-13). Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 16 вересня 2022 року набрав законної сили 17 жовтня 2022 року (арк.14).

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, вчинив 03 серпня 2022 року, а вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 2600 гривень, що є більшим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2481 гривень), тобто дії ОСОБА_7 є кримінально караним діянням, відповідно до Особливої частини КК України.

Отже, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, є кримінально-караними, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 16 вересня 2022 року, з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, ухвала Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, та не підлягає зміні з урахуванням доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: