У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 29.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в якому останні просять накласти арешт на речі, вилучені 26.12.2024, в ході обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG», з ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 та сім карткою НОМЕР_3 ;

- грошові кошти в сумі 122500 (номіналом по 500 грн.).

- сім картки мобільних операторів НОМЕР_4 та сім картка з серійним номером НОМЕР_5 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

29.11.2024 слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за фактом організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон, що мало місце у квітні 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стали матеріали зібрані співробітниками управління карного розшуку ГУНП в Закарпатській області, які вказують на те, що в період з 01.01.2024 по 03.12.2024 року група осіб з числа мешканців Закарпатської та Івано-Франківської областей, яка за грошову винагороду (7000-10000 доларів США з однієї особи) організувала та здійснює незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України.

26.12.2024 року відповідно до ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені способом, небезпечним для життя та здоров'я осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Цього ж дня, 26.12.2024 о 09 годині 10 хвилин відповідно до п.6 ч.1 ст.615 КПК України ОСОБА_5 затримано.

26.12.2024, в рамках розслідування даного кримінального провадження, на підставі ухвали Ужгородського міськрайоного суду працівниками СУ ГУНП в Закарпатській області було проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG», з ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 та сім карткою НОМЕР_3 ;

- грошові кошти в сумі 122500 (номіналом по 500 грн.).

- сім картки мобільних операторів НОМЕР_4 та сім картка з серійним номером НОМЕР_5 .

Слідчий стверджує, що вищеперераховані майно, речі та транспортні засоби підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що в органа досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

Відтак, слідчий зазначає, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається з метою: забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Захисником підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання-заперечення на клопотання слідчого про арешт майна, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування клопотання зазначив, що в матеріалах клопотання відсутні процесуальні документи, що встановлюють повноваження слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_4 . Стверджує, що під ча проведення обшуку в органу досудового розслідування не було дозволу на відшукування та вилучення грошових коштів ОСОБА_5 або членів його родини для конфіскації майна як виду покарання. Зазначає, що вищевказані вилучені предмети не мали і не зберегли на собі жодних слідів вчинення кримінального правопорушення, та не були знаряддям вчинення злочину, і з ними було проведено всі можливі слідчі дії.

У судове засідання прокурор не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд без його участі.

Власники майна в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про розгляд даного клопотання, проте захисником підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 подано заяву про розгляд такого без їх участі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що:

«Із УКР ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали про те, що отримана інформація, що група осіб у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за грошову винагороду організувала незаконне переправлення військовозобовязаних осіб через державний кордон України. Як встановлено, що в квітні 2024 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші невстановлені особи організували незаконне переправлення осбі внаслідок якоко, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та одному невстановленому чоловіку призовного віку вдалось незаконно перетнули державний кордон України, а ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , загинули, оскільки згодом їхні тіла були виявлені на березі річки Тиса в районі м. Тячів та с.Яблунівки Хустського району, а ОСОБА_19 рахується безвісті зниклим.».

26.12.2024 року о 09 год. 10 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

26.12.2024 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені способом, небезпечним для життя та здоров`я осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2024 року, надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_20 .

Згідно протоколу обшуку від 26.12.2024 року, обшук проведено за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG», з ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 та сім карткою НОМЕР_3 ;

- грошові кошти в сумі 122500 (номіналом по 500 грн.).

- сім картки мобільних операторів НОМЕР_4 та сім картка з серійним номером НОМЕР_5 .

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 від 26.12.2024 року вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 29.11.2024.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є речі виявлені і вилучені в ході проведення обшуку, дані речі будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що мобільний телефон та сім карти мобільних операторів є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, місять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо накладення арешту на грошові кошти в сумі 122500 (номіналом по 500 грн.)., то ухвалою слідчого судді не надавався дозвіл на відшукання і вилучення грошових коштів. Крім того, слідчий суддя не вбачає правових підстав для арешту такого майна, з огляду на те, що прокурором не доведено, що дані речі є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак може бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим у задоволенні даної частини клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 29.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України- задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, вилучені 26.12.2024, в ході обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG», з ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 та сім карткою НОМЕР_3 ;

- сім картки мобільних операторів НОМЕР_4 та сім картка з серійним номером НОМЕР_5 .

У решті клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1