Провадження № 1-кп/727/39/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001156 від 06 грудня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянин України, уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, із середньою освітою, сержанта резерву 1 взводу резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за призовом під час мобілізації, раніше судимого: вироком від 18 квітня 2024 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за частиною 1 статті 369 КК України до покарання у виді штрафу в розміром 1000 неоподаткованих мінімум доходів громадян, за частиною 1 статті 382 КК України до покарання у виді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімум доходів громадян та на підставі статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначене у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімум доходів громадян, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Чернівців надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 06 грудня 2024 року в ЄРДР за №0001156 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України.

05 грудня 2024 року близько 16:35 год. солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , який проходив військову службу на посаді сержанта резерву 1 взводу резерву сержантського складу 3 роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи по вул. Корсунській поблизу будинку №48 у м. Чернівцях, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, перебуваючи неподалік річки Прут, знайшов згорток із клейкої стрічки та прозорий полімерний зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини - небезпечну психотропну речовину PVP у великих розмірах, яку 05 грудня 2024 року близько 11:00 год. за допомогою власного мобільного телефону та мобільного застосунку «Telegram» замовив з метою подальшого власного вживання у невстановленої в ході досудового розслідування особи.

Так, ОСОБА_4 в порушення вимог вказаного вище законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог статей 2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, речовини і прекурсори», згідно з якими діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, перебуваючи неподалік річки Прут знайшов та підняв із поверхні землі прозорий полімерний пакет із вмістом кристалічної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, масою 1,2105 г та полімерний пакет з застібкою «zip-lock» у вигляді згортку, обмотаного липкою стрічкою синього кольору, із вмістом кристалічної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, масою 0,5210 г, загальною масою 1,7315 г обіг якої згідно зі Списком №2 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ №770 від 06.05.2000 заборонено та розмір якої становить величину між верхньою межею великих розмірів і нижньою межею особливо великих розмірів, зазначених у Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, яку в свою чергу, умисно, незаконно зберігав при собі з метою власного вживання без мети збуту та попрямував по вул. Корсунській у місті Чернівці, де близько 16.35 год. поблизу будинку №42 був зупинений співробітниками РТОР УПП в Чернівецькій області ДПП.

В подальшому 05 грудня 2024 року в період часу з 17:09 год. по 17:26 год. співробітниками сектору дізнання Чернівецького РУП ГУНІ в Чернівецькій області в присутності понятих, за участю ОСОБА_4 , в ході проведення огляду місця події, в останнього було виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет із вмістом кристалічної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 1,2105 г та полімерний пакет з застібкою «zip-lock» у вигляді згортку, обмотаного липкою стрічкою синього кольору, із вмістом кристалічної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,5210 г, загальною масою 1,7315 г.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю. Вказав суду, що перебуваючи неподалік річки Прут знайшов та підняв із поверхні землі два прозорих полімерних пакети із вмістом кристалічної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, яку в свою чергу, умисно, незаконно зберігав при собі з метою власного вживання, без мети збуту та попрямував по вул. Корсунській у місті Чернівці, де близько 16.35 год. поблизу будинку №42 був зупинений співробітниками РТОР УПП в Чернівецькій області ДПП.

Вказав, що у вчиненому щиро кається, просив суд його суворо не карати. Обіцяв не вчиняти більше подібного.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченого змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, згідно з вимогами частини 2 статті 349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого.

Суд вважає доведеним, що викладені в обвинуваченні діяння мали місце і містять склад кримінального правопорушення. Встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд бере до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа №148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, він повинен бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 (справа №760/115405/16-к) Верховний Суд зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, рішення від 12.04.2012 у справі «Довженко проти України» (Заява № 36650/03)), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 (справа №756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Верховний Суд зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше судимого, має на утриманні малолітню дитину, матеріальний стан.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Наведені обставини суд, на підставі статті 66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

На підставі викладеного, беручи до уваги ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винної, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд доходить висновку про можливість обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд враховує положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».

У рішенні від 18.02.2010 у справі «Гарькавий проти України» (Заява № 25978/07) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».

Враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та повністю визнав свою вину, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши стосовно нього статті 75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які складаються з витрат за проведення експертиз та становлять 3183,60 грн, підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності до статті 124 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 368-370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

-змив із зіп-пакету, загорнутого в ізоляційну стрічку з кристалоподібною речовиною всередині, який упаковано до спеціального конверту Національної поліції України, дата пакування 05.12.2024, приєднаний до матеріалів кримінального провадження № 001156 від 06 грудня 2024 року (а.с. 26) залишити в матеріалах кримінального провадження № 001156 від 06 грудня 2024 року;

-змив із зіп-пакету, загорнутого в ізоляційну стрічку з кристалоподібною речовиною всередині, який упаковано до спеціального конверту Національної поліції України, дата пакування 05.12.2024, приєднаний до матеріалів кримінального провадження № 001156 від 06 грудня 2024 року (а.с. 28) залишити в матеріалах кримінального провадження № 001156 від 06 грудня 2024 року;

-психотропну речовину PVP масою 1,2105 г, упаковану в сейф-пакет № 6091393, що зберігається в камері речових доказів при ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області, квитанція про отримання на зберігання речових доказів від 13.12.2024, номер книги обліку речових доказів: 172, порядковий номер: 644 знищити;

-психотропну речовину PVP масою 0,5210 г, упаковану в сейф-пакет № 2923338, що зберігається в камері речових доказів при ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області квитанція про отримання на зберігання речових доказів від 13.12.2024, номер книги обліку речових доказів: 172, порядковий номер: 644 знищити;

-два диски DVD-R «HP» 16х 4.7 Gb/120 min, на яких відтворено події за участю ОСОБА_4 (а.с. 67) - залишити в матеріалах кримінального провадження № 001156 від 06 грудня 2024 року

Стягнути із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в загальній сумі 3183,60 (три тисячі сто вісімдесят три грн 60 коп.), а саме:

-за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС « СЕ-19/126-24/14331-НЗПРАП від 10.12.2024) 1591,80 грн;

-за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС « СЕ-19/126-24/14332-НЗПРАП від 10.12.2024) 1591,80 грн

Вирок суду може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений у випадку визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1