Справа № 676/525/25
Провадження № 1-кп/676/200/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області кримінальне провадження №0000492 від 29 серпня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, військовослужбовця Збройних сил України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, курсанта навчального центру військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, що перебуває на посаді курсанта навчального взводу навчального курсу навчального центру військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил, порушуючи військову дисципліну, маючи на меті тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, 12.08.2024 року близько 06:10 год., самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України до 08.01.2025.

Зазначеними умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявсяу вчиненому суспільно небезпечному діянні та не заперечив тих обставин, що дійсно, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді курсанта навчального центру військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», ( АДРЕСА_2 ), 12.08.2024 року близько 06:10 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та поїхав у додому в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд до 08.01.2025, коли він був затриманий поліцейськими та переданий військовим.

Крім зізнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_4 , його винність у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, зокрема матеріалами службового розслідування за фактами самовільного залишення військової частини 21.08.2024) солдата ОСОБА_4 (т.2 а.с. 8-100).

Висновком судово-психіатричного експерта №31 від 10.01.2025 року, наданого за результатами проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, підтверджено, що ОСОБА_4 на даний час психічним захворюванням не страждає, в стані тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, іншого хворобливого стану психіки не перебуває. У ОСОБА_4 будь-яких відхилень у психічному розвитку, які не є виявами психічного захворювання, не виявлено. ОСОБА_4 на період інкримінованого йому діяння психічним захворюванням не страждав, в стані тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, іншого хворобливому стану психіки не перебував. ОСОБА_4 на період інкримінованого йому діяння усвідомлював свої дії та міг керувати ними. ОСОБА_4 в даний час усвідомлює свої дії та може керувати ними. Питання щодо осудності не входить в компетенцію судово-психіатричних експертів. ОСОБА_4 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Проаналізувавши показання в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , а також надані стороною обвинувачення письмові докази, суд, виконуючи приписи п.1 ч.1 ст.91, п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, при зазначені у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 12.08.2024 року близько 06:10 год., самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України не до 08.01.2024 року, як це зазначено в обвинувальному акті, а до 08.01.2025 року.

Суд зауважує, що в цьому конкретному випадку суд не вийшов за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, а лише виконав приписи п.1 ч.1 ст.91, п.2 ч.3 ст. 374 КПК України щодо встановлення у кримінальному провадженні події кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення) та зазначення у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що дії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, мали місце. Зазначені дії містять склад кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення злочину і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, хоча в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.151), у 2009 році перебував на стаціонарному обстеженні за скеруванням військкомату з діагнозом: «Інфантильний розлад особистості» в подальшому не звертався. (т.2 а.с.153), є військовослужбовцем за мобілізацією, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо.

Повне визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та щире каяття враховуються судом обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Тому, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції, передбаченої ч.5 ст.407 КК України.

При цьому, оскільки ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив в умовах воєнного стану умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, а також відсутністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_4 покарання статей 69 та 75 КК України.

До того ж, як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого орган пробації дійшов висновку, що ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як «високий», а ризик для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як: «середній».

Оскільки ОСОБА_4 призначається реальне покарання у виді позбавлення волі, а існуючі ризики не зникли, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п.2 ч.4 ст.374 КПК України суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити попередній запобіжний захід тримання під вартою.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08 січня 2025 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку: день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1