Справа № 177/940/23
Провадження № 1-кп/177/6/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі, кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000057 від 27 лютого 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новий Буг Миколаївської області, з вищою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), не одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, інвалідності не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , офіцером, 27.02.2023 о 08:30 год, в світлий час доби, при ясній погоді, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині автодороги Н-11 сполученням м. Миколаїв м. Кривий Ріг, у Криворізькому районі Дніпропетровської області, перебував у стані наркотичного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306, згідно якого водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та в порушення п. 14.2 «в» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїзжати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, маючи реальну можливість завчасно виявити автомобіль, що рухався у зустрічному йому напрямку, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в районі автодороги з географічними коордитнатами 47°53'33.7N 33°13'52.0Е, виїхав на полосу зустрічного руху, по якій у зустрічному йому напрямку рухався технічно справний автомобіль марки ВАЗ 21043 днз НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 (військовослужбовця в/ч НОМЕР_4 ), в якому на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_12 (військовослужбовець в/ч НОМЕР_4 ) та на задньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_13 (військовослужбовець в/ч НОМЕР_4 ), та допустив лобове зіткнення на полосі зустрічного руху з вказаним транспортним засобом, внаслідок чого водій транспортного засобу ВАЗ 21043 НОМЕР_3 ОСОБА_11 та пасажир ОСОБА_12 загинули на місці від отриманих у результаті ДТП тілесних ушкоджень, а пасажир транспортного засобу ВАЗ 21043 днз НОМЕР_3 ОСОБА_13 був госпіталізований до КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради з тілесними ушкодженнями різного ступеня тяжкості, де помер від отриманих тілесних ушкоджень о 22:40 год 03.03.2023.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 286-1 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило загибель кількох (трьох) осіб.

Допитаний у ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушеня не визнав. ОСОБА_3 суду пояснив, що в ніч з 26.02.2023 на 27.02.2023, близько 03:00 год, після завершення бойового завдання, перед тим як повернутися до пункту дислокації у м. Києві, заїхав до батьків у м. Новий Буг, де поспілкувавшись з батьками, відпочивши близько 2-3 годин, приблизно о 07:30 год виїхав з м. Новий Буг у напрямку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, перебуваючи за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 , що переданий йому власником ОСОБА_14 , для використання при виконанні бойових завдань.

По шляху слідування, він зупинився на заправній станції WOG в селищі Казанка, де заправив автомобіль та випив каву, після чого продовжуючи рух у напрямку м. Кривого Рогу, приблизно через два кіломерти від селища Казанка, він побачив чоловіка у піксельній формі, що рухався в попутному напрямку та зупиняв попутний транспорт. Він зупинив керований автомобіль та з`ясувавши у чоловіка пункт його призначення (м. Дніпро), запропонував підвезти до м. Кривого Рогу, на що останній погодився. Зазначав, що він не запитував нічого про чоловіка, про те, де він служить, звідки та куди прямує, його дані, навики водіння автомобілем. Вказував, що нібито, попутник назвався «Шурою», мав зріст близько 1,80 м, вагою близько 70 кг та мав білоруський акцент. Він не мав бажання спілкуватися з попутником, тому вони фактично не спілкувалися. Проїхавши з попутником близько 10-15 хвилин, він ОСОБА_3 почав засинати від втоми, що налякало попутника, та той запропонував сісти за кермо автомобілю «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 , на що він ОСОБА_3 погодився, оскільки для нього це звична практика. Зазначав, що він не цікавився, чи має попутник посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чи має відповідні навики водіння, єдине йому відомо, що попутник ніколи не керував подібним автомобілем, про що повідомив його ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 зазначив, що передавши кермо невідомому попутнику, він одразу заснув, а прокинувся вже від удару обличчям об подушку безпеки, одразу зрозумів що відбулося зіткнення, мало місце задимлення. Вийшовши з автомобілю через водійські двері, слідом за безпосереднім водієм невідомим чоловіком у піксельній формі, він ОСОБА_3 одразу почав дії з надання медичної допомоги потерпілим, а саме водію та двом пасажирам автомобілю ВАЗ 21043 днз НОМЕР_3 , з яким відбулося зіткнення на полосі руху вказаного автомобілю ВАЗ. Він зміг витягти пасажира з переднього пасажирського сидіння, але зрозумів що останній помирає. Потім він намагався деблокувати водія автомобілю ВАЗ 21043 днз НОМЕР_3 , який почав проявляти ознаки життя, але йому не вдалося його деблокувати. В подальшому він намагався надати допомогу пасажиру автомобілю ВАЗ, який перебував на задньому пасажирському сидінні, але в цей момент вже підійшли патрульні поліцейські та військові з колони, що стояла в заторі перед блокпостом у напрямку м. Кривого Рогу, які розмістили потерпілого зручніше та чекали швидку. Пояснив, що одразу після моменту ДТП, особа, яка в момент ДТП перебувала за кермом транспортного засобу «Dоdge RAM 1500» вийшла на пагорб на місці ДТП, з метою телефонного виклику швидкої, оскільки безпосередньо на місці ДТП зв`язку не було, але в подальшому, ця особа зникла.

Відповідаючи на запитання захисту, обвинувачений зазначив, що невідомий чоловік, що керував транспортним засобом в момент ДТП, залишив у його автомобілі мішок, що був зафіксований на флешці, яку втратив прокурор. В момент ДТП він ОСОБА_3 травмував губу об подушку безпеки на пасажирському сидінні.

ОСОБА_3 , надаючи пояснення та відповідаючи на запитання учасників, суду, пояснив, що на місці події він говорив працівникам поліції про те, що в момент ДТП за кермом автомобілю була інша особа, але поведінка працівників поліції на таке повідомлення була неадекватною, відносно нього висловлювалися нецензурною лайкою, погрожували. Зокрема ОСОБА_3 визнавав факт спілкування з працівником поліції, що зафіксовано на відеозаписі, що наданий прокурором під час судового розгляду та відкритого в порядку ст. 290 КПК України, при цьому зазначав, що відеозапис неповний, та в подальшому він зазначав про те, що за кермом автомобілю була інша особа. Відповісти на питання учасників провадження та суду про те, чому у разі неправомірних дій щодо нього, він не звертався до компетентних органів, а також чому протягом тривалого часу не повідомляв слідчого, працівників ДБР, про те, що не він керував транспортним засобом «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП, ОСОБА_3 відповісти не зміг. Зазначав лише, що такою була позиція захисту та таке рішення прийнято колегіально з адвокатами. На запитання суду, коли він, вперше повідомив компетентні органи про те, що за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП був не він, а інша особа, ОСОБА_3 відповів, що він вперше повідомив про таку невідому особу у письмовій заяві, що наявна в матеріалах справи, тобто в заяві від 25.04.2023 (а.п. 276-278). Така позиція ним була узгоджена із захисниками, більш того, він був зайнятий іншими справами, що потребували врегулювання, лікувався за направленням психолога військової частини.

Надані обвинуваченим при допиті в суді покази, не узгоджуються між собою, були суперечливими, зокрема щодо того, коли саме він повідомив працівників поліції про нібито перебування за кермом його автомобілю іншої особи, як і щодо того, хто саме з працівників поліції чинив на нього тиск, висловлював погрози та образи. В цих питаннях обвинувачений змінював свої покази під час допиту.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував факт перебування його у стані наркотичного сп`яніння в момент ДТП. Не заперечуючи результати медичного огляду, яким встановлено факт наркотичного сп`яніння, підтверджуючи факт вживання наркотичних речових за два тижні до події ДТП, ОСОБА_3 наполягав на тому, що виявлений у нього стан був «залишковим явищем».

На запитання потерпілої ОСОБА_15 щодо того, з якою метою він 05.03.2023 був біля автомобілю «Dоdge RAM 1500», що перебував під арештом за місцем зберігання, клав, забирав якісь речі, останній спочатку повідомив про те, що не пам`ятає, потім після реплік захисника, вказав про те, що не пам`ятає, «коли ми їх забирали» (речі, що належали військовій частині), а в подальшу вже вказав, що був на місці зберігання транспортного засобу «Dоdge RAM 1500» лише один раз, коли зі слідчим ОСОБА_16 та захисниками здійснювали огляд автомобілю як речового доказу. Хто забирав речі військової частини не пам`ятає, його там не було.

Тобто, в цій частині покази обвинуваченого постійно змінювалися під час допиту в суді.

Вказував, що його вина полягає лише в тому, що він передав право керування іншій невідомій особі, яка допустила ДТП. Жодних відшкодувань потерпілим він не здійснював, не визнаючи своєї вини.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, за вищевказаних обставин, його вина підтверджується сукупністю наступних доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_5 , суду поясненила, що 27.02.2023 близько 17:00 год їй стало відомо про загибель внаслідок ДТП її чоловіка ОСОБА_11 , який був військовослужбовцем НОМЕР_5 танкової бригади, та в цей день поїхав на службу керуючи придбаним ним автомобілем ВАЗ 21043 днз НОМЕР_3 , право власності на який він на своє ім`я не переоформлював. Зазначала, що про факт ДТП її син дізнався з джерел у мережі Інтернет, після чого факт загибелі чоловіка в результаті ДТП їй підтвердили представники військової частини. Вказала, що з ОСОБА_11 вона тривалий час перебувала у зареєстрованому шлюбі, алкоголем чоловік не зловживав, наркотичні засоби не вживав, мав великий водійських стаж, не керував транспортними засобами в стані сп`яніння та ніколи раніше не ставав учасником ДТП. Потерпіла пояснила, що в цей день - 27.02.2023 чоловік поїхав на службу з дому, був у нормальному стані, жодних алко чи нарковмістних речовин не вживав. Він був військовослужбовцем, з 2014 року мав осколкове поранення, контузію, у зв`язку з чим приймав ліки за призначенням.

Відповідаючи на запитання потерпіла вказала, що матеріальна, моральна шкода завдана їй внаслідок ДТП не відшкодована, але в рамках кримінального провадження цивільний позов нею не подавався.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що загиблий ОСОБА_12 доводився їй сином, проживав окремо від неї, був військовослужбовцем 17 танкової бригади. Сина вона бачила за один день до події ДТП, а про саму подію ДТП та загибель сина вона дізналася ввечері 27.02.2023, від доньки. Вказала, що шкода завдана їй смертю сина не відшкодована, але право на подання цивільного позову в рамках кримінального провадження вона не реалізувала.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснювала, що про травмування в ДТП сина ОСОБА_13 , який проходив військову службу, вона дізналася від побратима сина по військовій службі. Після ДТП ОСОБА_13 був доставлений до лікарні, де йому надавали медичну допомогу, але 04.03.2023 їй повідомили, що її син ОСОБА_13 помер у лікарні від травм отриманих в ДТП 27.02.2023. Вказувала, що шкода завдана смертю її сина не відшкодована, але в рамках кримінального провадження цивільний позов нею не подавався.

В ході судового розгляду судом допитано ряд свідків сторони обвинувачення та свідків, про допит яких подано клопотання представником потерпілих ОСОБА_8 . Проведення допиту певних осіб в якості свідків, за клопотанням потерпілих, узгоджується з правом гарантованим п. 3 ч.1 ст. 56 КПК України, а згідно правової позиції ВС у справі № 409/1841/18 від 29.01.2020, на потерпілого не поширюється обов`язок розкриття доказів, в тому числі показів заявлених свідків.

Допит всіх заявлених свідків здійснено судом з дотриманням принципів змагальності, що жодним чином не порушувало права учасників провадження, кожен з яких мав право задати питання свідку.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що 27.02.2023, він як працівник служби надзвичайних ситуацій, в складі чергового караулу, здійснював виїзд на ДТП, яка мала місце на трасі Кривий Ріг-Миколаїв, на виїзді з м. Кривого Рогу. Прибувши на місце події приблизно через 10-15 хв після виклику, він побачив факт лобового зіткнення двох транспортних засобів Додж темного кольору та ВАЗ 2104, при цьому Додж мав незначні пошкодження передньої частини, зокрема бамперу та решітки, а автомобіль ВАЗ мав значні пошкодження передньої частини, деякі деталі автомобілю знаходилися всередині автомобілю. На місці події свідок бачив автомобільний затор, що сформувався у місці ДТП, зокрема за 50 м до місця ДТП в напрямку з м. Миколаєва до м. Кривий Ріг, знаходився автомобіль військової швидкої допомоги - автомобіль з червоним хрестом. Близько 10 військових, які перебували поруч з місцем ДТП, спілкувалися телефоном, а також на місці події по прибуттю караулу були працівники швидкої медичної допомоги, жінка у військовій формі, яка також надавала допомогу пасажиру з заднього сидіння ВАЗ та чоловік у військовій формі, який допомагав перекладати пасажира з заднього сидіння автомобілю ВАЗ на ноші швидкої медичної допомоги. Він не бачив, щоб ОСОБА_3 надавав допомогу потерпілим.

Пояснив, що учасниками ДТП були чотири особи, а саме постраждалі з автомобілю ВАЗ та водій автомобілю Додж. На місці події був обвинувачений ОСОБА_3 , одягнений в цивільний одяг темних кольорів, головний убір, який ходив біля автомобілю Додж, комусь телефонував, спілкувався з начальником караулу, працівниками поліції, поводився спокійно. Особистої розмови з обвинуваченим ОСОБА_3 свідок не мав, з ОСОБА_3 спілкувався начальник караулу. Свідок пояснив, що начальник караулу запитував хто водій автомобілю Додж, на що йому вказали на ОСОБА_3 , свідок не чув щоб будь-хто вказував про наявність іншої особи в автомобілі Додж, зокрема про перебування іншої особи за кермом автомобілю Додж.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він будучи начальником караулу 10 ДПРЧ, вранці 27.02.2023 отримав повідомлення про подію ДТП на трасі Н-11. Прибувши на місце у складі караулу, його завданням було фіксування обставин ДТП, встановлення учасників ДТП, встановлення осіб водіїв транспортних засобів, осіб, які травмувалися, або загинули. На місці події він виявив два автомобілі - учасники ДТП, а саме автомобіль Додж чорного кольору та автомобіль ВАЗ, в якому було заблоковано водія. Зафіксовані пошкодження автомобілів були характерні для механізму ДТП, автомобіль Додж мав незначні пошкодження передньої частини, а автомобіль ВАЗ мав значні пошкодження передньої частини, частини моторного відсіку перебували в салоні автомобілю. Обставини що підлягали з`ясуванню, він встановлював шляхом візуального огляду та опитування, доповів інформацію диспетчеру (а.п. 255), а фото надав у службу ЗМІ ДСНС. Ним було встановлено чотирьох учасників ДТП, а саме що в автомобілі Додж перебувала одна особа обвинувачений ОСОБА_3 , а в автомобілі ВАЗ три особи, з яких дві особи померли на місці, а один пасажир автомобілю ВАЗ, який знаходився на задньому пасажирському сидінні був живий, працівники швидкої медичної допомоги надавали йому невідкладну медичну допомогу на місці події. Свідок пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував поруч з автомобілем Додж, на стан здоров`я не скаржився, на необхідність надання будь-якої допомоги не вказував, він свідок ОСОБА_18 , запитав обвинуваченого про те, хто був за кермом автомобілю Додж, на що ОСОБА_3 вказав, що він був водієм автомобілю Додж, надав свої дані, назвав своє прізвище, ім`я, по батькові та надав дані автомобілю Додж. Свідок запевняв, що жодних пояснень про те, що нібито не він був за кермом автомобілю Додж, ОСОБА_3 не надавав, не вказував про існування іншої особи в автомобілі Додж. Відповідаючи на запитання свідок пояснив, що на місці події обвинувачений був одягнений у цивільний одяг, темну курту та джинси, темну шапку. На той момент свідок не знав, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем. Відповідаючи на запитання свідок наголошував на тому, що саме ОСОБА_3 є чоловіком, що керував автомобілем Додж в момент ДТП, про що на місці події йому повідомив сам ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_19 підтвердив у судовому засіданні той факт, що до медичного закладу в якому він працює, після дорожньо-транспортної пригоди був доставлений потерпілий ОСОБА_13 , який знаходився у вкрай тяжкому стані та якому надавалася необхідна медична допомога, проведено оперативне втручання, але врятувати його життя не вдалося, ОСОБА_13 помер від травм отриманих у ДТП.

За клопотанням представника потерпілого, що підтримувалося в тому числі стороною захисту, в ході судового розгляду допитано в якості свідків працівників поліції, що прибули на місце події даної ДТП.

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_20 суду пояснив, що 27.02.2023 він будучи в.о. старшого у відділенні поліції КРУП, отримавши близько 09:00 год повідомлення від служби надзвичайних ситуацій щодо ДТП на підвідомчій відділу території, з постраждалими та загиблими, він разом зі слідчими ОСОБА_21 та ОСОБА_22 поїхав на місце події. Прибувши на місце події вони побачили ДТП учасниками якої були автомобілі Додж чорного кольору та автомобіль ВАЗ 2104, при цьому автомобіль ВАЗ отримав значні пошкодження, знаходився на своїй смузі для руху, а автомобіль Додж виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ. На час їх прибуття на місце події, на узбіччі лежали два трупи. Швидка медична допомога вже забрала ще одного потерпілого в ДТП до медичного закладу. На місці події він бачив військових, працівників поліції та військової служби правопорядку, в подальшому на місце події прибули працівники ДБР. Ним було надано доручення ОСОБА_22 опитати водія, а ОСОБА_21 здійснити фотографування місця події, він же здійснив доповідь керівництву у м. Дніпро про обставини ДТП. Пояснив, що ним було виявлено у водія автомобіля ОСОБА_23 табельну зброю, у зв`язку з чим зроблено рекомендацію працівникам ВСП наглядати за Кочергою, щоб останній як винуватець ДТП не вчинив чогось. Вказував, що на момент їх приїзду на місце події, саме ОСОБА_24 перебував поруч з автомобілем Додж, про Кочергу як водія автомобілю Додж йому доповів слідчий ОСОБА_22 , який здійснював його опитування, ОСОБА_24 не вказував на місці події про існування інших осіб в автомобілі Додж, в тому числі іншої особи за кермом транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що прибувши на місце ДТП, він разом з колегами підійшов до ОСОБА_25 , був присутній під час первинного опитування ОСОБА_3 , але особисто його не опитував. Так, в його присутності, на запитання про те, водієм якого з автомобілів учасників ДТП він є, ОСОБА_3 вказав, що він є водієм автомобілю Додж, виїхав на зустрічну смугу для руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ. Дана інформація була отримана ними, як працівниками поліції, за процедурою первинного опитування, при цьому ОСОБА_3 був повідомлений про здійснення фіксування розмови з ним. Більш детальні пояснення ОСОБА_24 відмовився надавати без присутності захисника, після чого первинне опитування було припинено та розпочато огляд місця події. ОСОБА_3 вказав, що він військовослужбовець Національної гвардії України, мав при собі табельну зброю, був спокійний. На місці події він ОСОБА_21 , побачив транспортні засоби учасники ДТП, що мали пошкодження характерні встановленому механізму ДТП.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_22 суду пояснив, що будучи слідчим КРУП та спеціалізуючись на злочинах у сфері транспорту, отримавши повідомлення про ДТП на території підпорядкування, він разом з ОСОБА_26 та в.о. керівника ОСОБА_20 виїхав на місце події, де виявив наявність двох транспортних засобів учасників ДТП, а саме автомобілю Додж та автомобілю ВАЗ червоного кольору. На місці ДТП виявлено два трупи, у зв`язку з чим необхідним було проведення невідкладних дій огляду місця події, а також виявлення учасників та свідків. Підійшовши до автомобілю Додж, він запитав хто був водієм автомобілю Додж, на що до нього підійшов ОСОБА_3 та вказав, що він є водієм автомобілю Додж, є військовослужбовцем Національної гвардії України, не впорався з керуванням автомобілем Додж та виїхав на зустрічну смугу для руху. ОСОБА_3 був повідомлений, про те, що розмова з ним фіксується, йому роз`яснювалися положення ст. 63 Конституції України. Більш детально повідомити обставини ДТП ОСОБА_3 на місці події відмовився, вказавши що більш детально повідомить обставини ДТП та інформцію про себе після прибуття адвоката. Після цього, ними як працівниками поліції було складено схему ДТП, з залученням понятих.

Відповідаючи на запитання свідок ОСОБА_22 вказав, що ОСОБА_3 не повідомляв про існування інших осіб в автомобілі Додж, про керування автомобілем Додж в момент ДТП іншою особою. Навпаки, він ОСОБА_3 добровільно повідомив, що він був водієм та керував автомобілем Додж в момент ДТП. Він не мав явних ознак алкогольного сп`яніння, був дещо пригніченим та розгубленим. Свідок пояснив, що враховуючи наявність травмованих та загиблих у ДТП, ОСОБА_24 був направлений до медичного закладу на огляд на предмет перебування у стані сп`яніння. Свідок зазначив, що провів лише невідкладні дії на місці події, здійснив первинне опитування згідно Закону України «Про Національну поліцію», з фіксацією на відеозапис, про що було передано інформацію керівництву. Враховуючи спеціального суб`єкта військовослужбовця ОСОБА_3 , досудове розслідування по даному провадженню здійснювалося ДБР, працівники якого прибули на місце події після них, дещо пізніше. Підтвердив той факт, що відеозапис з місця події з усним попереднім опитуванням Кочерги, він передав прокурору.

Допитаний свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що він є працівником 4 рятувального загону, того ранку, в лютому 2023 року він рухався з села Данилівка в напрямку м. Кривий Ріг. Обглядовість була добра. В його смузі для руху була значна колона транспортних засобів, переважно вантажних, що рухалися в напрямку блокпосту м. Кривого Рогу з незначною швидкістю. Він також рухався у вказаній колоні з незначною швидкістю, оскільки існуюча дорожня обстановка: попереду міст, суцільна лінія дорожньої розмітки, а також значна кількість автомобілів у колоні, переважно фури, унеможливлювала здійснення маневру обгону. Однак, перед спуском під міст, в дзеркало бокового виду він побачив, як чорний джип, марку він не запам`ятав, розпочав маневр обгону, виїхавши на зустрічну смугу для руху. Це викликало в нього обурення, він сварився, адже такий маневр був небезпечним у цій ситуації, попереду в їх смузі руху були фури. Приблизно через 1-2 хвилини, він почув звук характерний для зіткнення транспортних засобів, автомобілі в колоні почали знижувати швидкість, він зрозумів, що відбулася ДТП. Під`їхавши до місця зіткнення, що мало місце одразу за мостом, він зупинився та побачив два автомобілі, що зіткнулися на зустрічній смузі відносно напрямку його руху, в тому числі автомобіль чорного кольору (джип), що здійснював обгін з виїздом на зустрічну полосу для руху. Військовослужбовці, які, як він потім зрозумів з їх розмов, рухалися з міста Кривого Рогу, надавали допомогу людям, які були в салоні червоного автомобілю ВАЗ, спочатку витягли пасажира з переднього сидіння, потім намагалися деблокувати водія автомобілю ВАЗ, який був затиснутий в автомобілі. Він усвідомлював, що без спеціальної техніки цього не зробити, тому викликав швидку, рятувальників, поліцію. Хто був за кермом автомобілю Додж (чорний джип) вказати не зміг, пояснив, що біля автомоблю нікого не бачив, люди метушилися біля червоного автомобілю. Він дочекався прибуття працівників поліції, надав їм усні пояснення, запитав чи ще потрібен, на що йому сказали що він не потрібен та він поїхав з місця події. Свідку судом продемонстровано фотознімки (фототаблицю) з місця події та він підтвердив, що про події цієї ДТП він надав покази суду, саме ці автомобілі були учасниками ДТП, зокрема чорне авто, що виконувало маневр обгону з виїздом на зустрічну смугу для руху.

На підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суду надано письмові докази.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР 27.02.2023 до реєстру внесення інформацію про кримінальне провадження за № 0000057, а саме щодо ДТП, яка мала місце зранку 27.02.2023 на проїзній частині автодороги Н-11 сполученням м. Миколаїв - м. Кривий Ріг в Криворізькому районі Дніпропетровської області, поблизу залізничного мосту, в ході якої автомобіль «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , військовослужбовця Національної гвардії в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), який перебував на службі, виконував бойове завдання, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21043 днз НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 військовслужбовця ЗСУ в/ч НОМЕР_4 , який рухався у зустрічному напрямку, прямо. Внаслідок ДТП водій автомобілю ВАЗ ОСОБА_11 та пасажир ОСОБА_12 загинули на місці, а пасажир автомобілю ВАЗ 21043 ОСОБА_13 був госпіталізований до КП «Криворізька міська лікарня № 2» з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, забій грудної клітини, закритий перелом верхньої третини лівого стегна. Попередня правова клаліфікація кримінального правопорушення ч.3 ст. 286 КК України (а.п. 1 тому досудового розслідування). Відомості до ЄРДР внесено на підставі матеріалів правоохоронних органів, зокрема матеріалів ЖЕО від 27.02.2023 направлених прокурору Криворізьким РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.п. 6-9).

Постановою керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_28 від 27.02.2023, на виконаня вимог ст. 214, 216 КПК України, визначено підслідність та доручено проведення досудового розслідування кримінального провадження слідчим Третого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Дніпро), розташоване у м. Полтава. Зібрані матеріали направлено до вказаного органу для організації проведення досудового розслідування (а.п. 2-3, 50-52).

Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею, що є невідкладною процесуальною дією, може проводитися до внесення відомостей до ЄРДР згідно норм ч. 3 ст. 214 КПК України, встановлено, що за участі понятих, судово-медичного експерта, проведено огляд ділянки місцевості проїзної частини автошляху Н-11, на відстані приблизно 60 м від залізничного мосту, в районі 172 км, де розташовувалися два автомобілі «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 та ВАЗ 2104 днз НОМЕР_3 . На узбіччі дороги, праворуч від автомобілю ВАЗ 2104 лежали на землі два трупи людей чоловічої статі. Зокрема виявлено труп № 1 - ОСОБА_12 (а.п. 42-45) у військовому однострої, холодний на відкритих ділянках тіла та теплий під одягом. Прокотол детально фіксує зовнішній вигляд трупа, а також містить інформацію про те, що на трупі наявними були ушкодження в ділянці передпліччя рана з нерівними краями, на підборідді лівіше рана веретеноподібної форми, в ділянці лівого ока синець темно-фіолетового кольору, наявна патологічна рухомість в ділянці правого плеча, правого стегна, лівого коліна. Інших ушкоджень, допустимих для огляду на місці, не виявлено. В кишені одягу ОСОБА_12 виявлено телефон Редмі білого кольору, 20 грн, медична документація, ключ та запальничка.

На відстані близько 1 м. від трупа ОСОБА_12 розташовувався труп другого чоловіка ОСОБА_11 (а.п. 37-39), у військовому однострої, з детальною фіксацією у протоколі положення трупа, наявних трупних плям та їх локалізації, зафіксовано, що труп був холодний на відкритих ділянках тіла та теплий під одягом. В кишені куртки ОСОБА_11 було виявлено гаманець чорного кольору з лейбою Bovis без грошових коштів, банківською карткою «Приватбанк» для виплат з номером …..8464, а на ремені в чохлі був наявним ніж з написом «Охотник». В ході протоколу огляду зафіксовано тілесні ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_11 , а саме над правою повікою обличчя переривчаста рана невизначеної форми, на тильній поверхні кисті рана невизначеної форми з нерівними краями, на фоні якої синець, а також виявлена патологічна рухомість в ділянці лівого ліктьового суглоба, лівого стегна і лівого колінного суглоба. Інших ушкоджень, допустимих для огляду на місці, не виявлено. Протокол підписано всіма учасниками без зауважень, в ньому зафіксовано виявлені та вилучені речі, а саме особисті речі загиблих (а.п. 10-17 тому досудового розслідування).

Прокотолом огляду місця події (місця ДТП) зі схемою від 27.02.2023, проведеного з дотриманням вимог положень ч.3 ст. 214 КПК України, за участі понятих та спеціаліста НДКЦ ОСОБА_29 , зафіксовано хід проведення огляду ділянки автошляху Н-11, в напрямку з с. Зелений Луг до м. Кривий Ріг, прямої дороги, з вологим, чистим, середньозарнистим асфальтобетонним покритятм, з горизонтальною розміткою білою 1.2, 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, з підйомом за напрямком проведення огляду на 1,0 м, з перепадом висот 30 см, на ділянці що не регулюється світлофорами, в зоні дії дорожніх знаків по ходу огляду: 1.5.1 попереджувального, заборонних 3.25, 3.18, сервісу 7.2.1, де в світлий час доби відбулося зіткнення транспортних засобів: «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 та ВАЗ 21043 НОМЕР_3 . Згідно змісту протоколу, автомобіль ВАЗ розташовувався на проїзній частині автошляху Н-11, на відстані 0,7 м від переднього лівого колеса до дорожньої розмітки 1.2 ПДР України, на відстані 0,6 м. від лівого заднього колеса до розмітки 1.2 ПДР України, на відстані 67,3 м. від лівого переднього колеса до залізничного мосту. Автомобіль «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 розташовувався на відстані 0 м. від переднього лівого колеса до розмітки 1.2 ПДР України, на відстані 66,3 м до залізничного мосту, на відстані 1,0 м від лівого заднього колеса до розмітки 1.2 ПДР України, на відстані 1,7 м від правого переднього колеса до розмітки 1.2 ПДР України. В автомобілю Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 було пошкоджено передню частину ТЗ, переднього бамперу, решітки радіатора, кришки капоту. Автомобіль ВАЗ днз НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження передньої частини ТЗ, переднього бамперу, решітки радіатора, підкапотного простору переднього вітрового скла, пошкодження кузову ТЗ, даху («криші») (а.п. 18-20).

На місці події було зафіксвоано сліди кочіння (на схемі № 5) переднього правого колеса автомобілю «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 , а саме відбитки бруду на чистому покритті правої частини довжиною 20,5 м, початок на відстані 2,7 м. від розмітки 1.2 ПДР України, на відстані 46,3 м. від залізничного мосту. Також зафіксовано осип (на схемі під № 3) часток лакофарби червого кольору ТЗ № 1, шириною 2,8 м, довжиною 2,3 м що розташована на відстані 1,2 м до розмітки 1.2 ПДР України та на відстані 67,4 м.; осип бруду (на схемі під № 4), що утворилася після зіткнення ТЗ, а саме з нижньої частини ТЗ № 2 («Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 ), шириною 2,6 м, довжиною 4,5 м, початок на відстані 1,7 м до розмітки 1.2 ПДР України та на відстані 62,4 м. від залізничного мосту; осип (на схемі під № 6) не локалізовано та знаходиться під нижньою частиною транспортного засобу, шириною 5,7 м, довжиною 13,2 м; осип (на схемі під № 9) бруду, що утворилася після зіткнення транспортних засобів, а саме з нижньої частини транспортного засобу № 1, шириною 1,5 м, довжиною 0,7 м, під задньою частиною ТЗ. Згідно змісту протоколу, з місця події було вилучено вищевказані транспортні засоби, учасники процесуальної дії заяв та зауважень не мали, що посвідчили своїми підписами (а.с. 18-20).

Вищевказані транспортні засоби визнано речовими доказами по кримінальному провадженню та поміщено для зберігання на території гаражу Криворізького РУП ГУНП в Дніпроптеровській області (а.п. 55-56).

Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, спеціаліст якого був залучений до проведення огляду місця події ДТП, надано ілюстровану таблицю до протоколу огляду ДТП від 27.02.2023, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів учасників ДТП після зіткнення, механізм контактування транспортних засобів учасників ДТП, отримані ними механічні пошкодження, наявні сліди осипу лакофарбного покриття автомобілю ВАЗ та осипу бруду з нижньої частини автомобілю Dоdge RAM 1500, слід юзу правого переднього колеса автомобілю Dоdge RAM 1500, а також зовнішній вигляд трупів з автомобілю ВАЗ 21043 (а.п. 25-30). Вказані фотознімки повністю узгоджуються з даними протоколів огляду місця події, схемами та фототаблицями на них (а.п. 24-30).

Згідно акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці, а саме а/д Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв (Н-11) 114 км + 700 м від 27.02.2023, де мала місце ДТП в якій загинули дві особи (на місці події), комісією встановлено відсутність прямих або супутніх причин скоєння ДТП, що були б пов`язані з незадовільним станом дороги. Зафіксовано, що ділянка дороги де мала місце ДТП, не мала ямковості, ширина смухи руху праворуч 3,7 м, ліворуч 3,8 м, в кожному напрямку по одній смузі для руху, дерева по краю проїзної частини відсутні, на дорозі праворуч наявна розмітка 1.2 ПДР України, дорожні знаки 1.5.1, 3.18 та напрямні стовпчики, а ліворуч (по напрямку руху з Миколаєва на Кривий Ріг напрямок руху автомобілю Додж): дорожня розмітка 1.1 та 1.2 ПДР України, дорожній знак 3.25, 7.2.1 ПДР України, напрямні стовпчики. На ділянці дороги обмежувалася швидкість руху до 90 км/год, перешкоди для руху та видимості ТЗРДР відсутні (а.п. 21).

Окрім вищевказаних доказів, той факт, що ОСОБА_3 будучи за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 , рухаючись по автошляху Н-11 (Кривий Ріг-Миколаїв) на в`їзді в м. Кривий Ріг, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2104 днз НОМЕР_3 , підтверджується інформацією командування військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2023 за вих. № 1/66/4-501, що є письмовим доказом по справі (а.п. 48-49). Вказаний доказ підтверджує той факт, що командуванню своєї військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 також не висловлював версії про те, що за кермом автомобілю в момент ДТП перебував не він, а інша особа.

Обставини розглядуваної ДТП, зокрема виїзду керованого ОСОБА_3 автомобілю «Dоdge RAM 1500» на зустрічну смугу при обгоні колони вантажівок, що рухалися в попутному з ним напрямку та здійснення лобового зіткнення з автомобілем ВАЗ що рухався по своїй полосі руху, зафіксовано і в рапорті ст слідчого ТУ ОСОБА_30 (а.п. 204-205).

Зафіксовані в рапорті від 08.03.2023 обставини ДТП повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_27 та розкривають механізм руху автомобілю «Dоdge RAM 1500» перед зіткненням.

Згідно змісту рапорту оперуповноваженого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтава ОСОБА_31 від 18.04.2023, наданого на виконання доручення ст слідчого ОСОБА_32 13.04.2023, в ході проведення ініціативного пошуку не вдалося встановити свідків та очевидців вказаної ДТП (а.п. 234-237).

Відповідно до інформації КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР від 28.02.2023 за вих. 871, пасажир автомобілю ВАЗ ОСОБА_13 (а.п. 196) був доставлений після ДТП до вказаного медичного закладу з травмами: ЗЧМТ, забій головного мозку, передньої нижньої стінки правої орбіти, правостороннього гемосинусу, ЗТГ: забою грудної клітини, ЗТЖ: розрив селезінки, брижжі тонкої кишки, закритим переломом стегна, травматичним шоком (а.п. 78), однак в подальшому помер у лікарні. Факт смерті ОСОБА_13 03.03.2023 в приміщенні КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні № 2 » внаслідок отриманих в ДТП травм, підтверджується повідомленням медичного закладу на лінію 102 (а.п. 209-210), медичними довідками з фіксацією тілесних ушкоджень з якими ОСОБА_13 був доставлений до лікарні 27.02.2023 та фіксацією факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:40 год (а.п. 214-215), протоколом огляду місця події від 04.03.2023, предметом якого була кімната видачі померлих патологічного відідлення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2», де на металевій каталці виявлено тіло ОСОБА_13 з явно вираженими тілесними ушкодженнями, що скеровано до КЗ ДОБ СМЕ для встановлення причин смерті (а.п. 211-213).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 580 та № 580/1 від 10.04.2023, за результатами експертного дослідження трупа ОСОБА_13 , у нього виявлено сполучену тупу травму тіла (клінічно встановлено: поєднана травма: ЗЧМТ забійголовного мозку ІІ ст, передньої нижньої стінки правої орбіти, забійна рана нижньої губи, підборіддя. ЗТГ забій грудної клітини. ЗТЖ гематома селезінки з розривом, брижжі тонкої кишки, великого сальника, закритого перелому лівого стегна, правосторннього гемосинуса, гемоперетоніум, масивної кровотечі, травматичним шоком ІІ-ІІІ ст.), що включає виявлені прижиттєві тілесні ушкодження, що виникли незадовго до настання смерті (не менше чотирьох діб), в короткий проміжок часу, один за одним, внаслідок дії твердого тупого предмета (предметів) з широкою розповсюджетною поверхненю (по відношенню до контактуючої частини тіла), або при ударі об такий (такі). Ушкодження в області голови, тулубу та кінцівок, дають змогу вважати, що всі вони виникли в салоні автомобілю в умовах дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні рухомих автомобілів. Ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_13 настала від тілесних ушкоджень, що входять до комплексу «Сполучена тупа травма тіла», що супроводжувалася множинними переломами кісток скелету, з ушкодженнями внутрішніх органів з рясною внутрішньою кровотечею, та ускладнилася розвитком поліорганної недостатності. Між виявленими тілесними ушкодженнями у ОСОБА_13 у виді сполученої травми та його смертю наявний причинно-наслідковий зв`язок. Згідно даних медичної картки ОСОБА_13 його смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:40 (а.п. 141-149).

Згідно висновків судово-медичного експерта № 533 та № 533/1 від 26.03.2023, за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , встановлено, що у нього були виявлені ушкодження у виді: рани в ділянці обличчя та кінцівок, множинні садна тулубу та кінцівок, повний перелом ліктьової кістки з утворенням уламка; повний перелом лівої стегнової кістки з утворенням уламка, уламковий перелом правої великої гомілкової кістки у нижній третині, повний перелом наколінника, переломи ребер; розрив правої легені. Всі вказані ушкодження були прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті внаслідок дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, з широкою розповсюдженою поверхнею, або при ударі об такий, якими могли бути виступаюча частина салону транспортного засобу. Виявлені ушкодження відносяться до комплексу сполученої травми та оцінювалися експертом у сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, ізольовані внутрішньочерепні крововиливи за наявності загрозливих для життя явищ. Смерть ОСОБА_11 настала від сполученої травми тулубу та кінцівок, що супроводжувалася переломами кісток скелету та ускладнилася розвитком шоку, виявлені тілесні ушкодження мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. При цьому у крові та сечі ОСОБА_11 не було виявлено спиртів, в печінці з жовчним міхуром від трупа ОСОБА_11 виявлено азотовмістну речовину із групи похідних фенілалкіламінеу, якою може бути метамфетамін (а.п. 112-116, 117-120).

Згідно висновків судово-медичного експерта № 534 та № 534/1 від 27.03.2023, на трупі ОСОБА_12 було виявлено тілесні ушкодження: множинні садна обличчя, голови, забійні та різані рани обличчя, рани правої та лівої кисті та синці, синець правого зап`ястка та лівого передпліччя, різана рана лівого передпліччя, садна правої та лівої гомілки, синці лівого колінного суглобу, крововиливи під оболонки та у шлуночки головного мозку, множинні переломи ребер по декільком анатомічним лініям з пошкодженням міжреберних артерій, легеневої плеври та паренхіми, розриви лівої легені, множинні розриви печінки та селезінки: рясна внутрішня крововтрата, крововиливи та надриви підвішуючого апарату внутрішніх органів, багато уламковий перелом лівої стегнової кістки. Отримані ушкодження є прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті (лічені хвилини-секунди), в короткий проміжок часу одномоментно, виникли від дії тупих твердих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути частини салону автомобілю (лобове скло, частини торпеди та інші), що діяли за типом тупих ударів, струсу, деформації вигину, що можливо в умовах ДТП при травмуванні потерпілого, який знаходився в салоні автомобілю. Виявлені тілесні ушкодження у виді сполученої тупої травми тіла, в сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_12 настала від несумісних з життям тілесних ушкоджень, що входять до комплексу «сполучена тупа травма тіла», що супроводжувалося множиними переломами кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів з рясною внутрішньою кровотечею, що ускладнилося травматичним шоком. Тілесні ушкодження у вигляді сполученої тупої травми тіла перебувають у прямому причинно наслідковому зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічному досліджені крові та сечі трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт у крові в концентрації 2,63 проміле, у сечі 2,68 проміле, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню. Нарковмістні речовини не виявлені (а.п. 127-136).

Той факт, що в момент ДТП ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного сп`яніння, підтверджується сукупність доказів, а саме актом огляду з метою виявлення стану сп`яніння КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР від 27.02.2023, згідно змісту якого 27.02.2023 о 12:15 лікарем було проведено медичний огляд ОСОБА_3 на стан сп`яніння, в ході якого встановлено, що на час огляду він не мав жодних ушкоджень, скарг не висловлював, його свідомість була збережена, орієнтувався всебічно, мав мляву міміку, сухість язика, в ході проявляв похитування, точні рухи виконував з мимопопаданням, заперечував вживання алкоголю, запаху алкоголю з порожнини рота не мав, тест на алкоголь негативний, однак скрінінг тест на марихуану позитивний, за результатами лабораторних тестів марихуана позитивно, ОСОБА_3 встановлено діагноз гостра інтоксикація марихуаною (а.п. 243-244). Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 27.02.2023, ОСОБА_3 перебував у стані марихуанового сп`яніння (а.п. 23). Згідно висновку експерта № 535/51 від 18.04.2023, ОСОБА_3 в момент ДТП перебував у стані наркотичного сп`яніння, а саме під впливом марихуани (а.п. 249).

Сукупність вказаних доказів, що є належними та допустимими, підтверджує той факт, що на момент ДТП ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного сп`яніння, а саме в стані гострої інтоксикації марихуаною, що спростовує його доводи про те, що він у стані наркотичного сп`яніння не перебував, виявлений у нього стан був «залишковим явищем».

З висновків судових експертиз технічного стану транспортних засобів учасників ДТП, слідує, на на момент огляду система рульового керування автомобіля «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 , як і його робоча гальмівна система знаходилися в працездатному стані (а.п. 155-160).

Система рульового керування автомобілю «ВАЗ 21043» днз НОМЕР_3 , на момент її огляду експертом, знаходилася в стані повної відмови з причини блокування деформованими частинами кузова передніх коліс та деформації рульового колеса. Виявлені пошкодження системи рульового керування автомобілю «ВАЗ 21043» виникли під час зіткнення з автомобілем «Dоdge RAM 1500». Щодо робочої гальмівної системи автомобілю «ВАЗ 21043», то експерт звертав увагу на те, що елементи цієї системи встановлені у передбачених місцях, слідів підтікань гальмівної рідини не мали, значне пошкодження передньої частини автомобілю перешкоджало дослідженню головного гальмівного целіндру та гальмівних трубопроводів по всій довжині. На момент огляду експертом гальмівна системи знаходилася в стані повної відмови з причини розташування педалі приводу робочої гальмівної системи в крайньому нижньому положенні, що унеможливило використання системи за призначенням. Встановити час та причини виникнення відмови робочої гальмівної системи не надалося можливим, як не надалося можливим встановити стан робочої гальмівної системи автомобілю перед ДТП (а.п. 166-171).

Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи від 30.03.2023 № СЕ-19/104-23/9039-ІТ, призначеної на підставі постанови старшого слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_32 від 08.03.2023 (додатково відкрита прокурором у порядку ч.11 ст. 290 КПК України (а.п. 203-207 т.1) замість помилково долученої до матеріалів справи постанови про призначення автотехнічної екпертизи від 30.03.2023 щодо обставин іншої ДТП (а.п. 218-220)), встановлено, що при заданих слідчим вихідних даних (а.п. 221-223), що узгоджуються з встановленими обставинами справи, в діях ОСОБА_3 по керуванню автомобілем «Dоdge RAM 1500» вбачається невідповідність вимогам п. 14.2 «в» Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з ДТП. Дати оцінку відповідності дій водія ОСОБА_11 вимогам ПДР України, експерту не вдалося можливим через відсутність необхідних вихідних даних. Однак, у висновку експерт зазначив, що оскільки автомобіль «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 перед подією знаходився в технічно справному стані, подія мала місце в задовільних дорожніх умовах, за відсутності зовнішніх чинників, що змушували б водія ОСОБА_3 екстренно виконувати ті, чи інші ПДР України, то результат ситуації повністю визначався прийнятим цим водієм на власний розсуд рішенням, в частині зміни напрямку руху на смугу зустрічного руху, при наявності на ній автомобілю ВАЗ 21043, що рухався у зустрічному напрямку, та його реалізації у робочому режимі. Технічна можливість для водія ОСОБА_3 запобігти зіткненню з автомобілем «ВАЗ 21043», визначалася відмовою від виконання даного маневру обгону, виконанням ним у робочому режимі вимог п. 14.2 «в» ПДР України та дорожньої розмітки 1.1. ПДР України. Згідно висновку експерта, ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом виконання в робочому режимі вимог п. 14.2 «в» та вимог дорожньої розмітки 1.1. ПДР України, а тому в його діях по керуванню транспортним засобом «Dоdge RAM 1500» днз НОМЕР_2 вбачається невідповідність вказаним вимогам ПДР України, при цьому невідповідність вимогам п. 14.2 «в» ПДР України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з ДТП (а.п. 227-229).

Сторона захисту клопотала про визнання вказаного висновку експертизи недопустимим доказом з посиланням на те, що матеріали справи містять дві різні за змістом постанови слідчого про призначення автотехнічної експертизи (а.п. 218-220, а.с. 203-207 т.1).

Вказані доводи сторони захисту суд розцінює критично, адже як встановлено в судовому засіданні та підтверджується змістом висновку експерта від 30.03.2023, автотехнічна експертиза проведена саме на підставі постанови слідчого від 08.03.2023, що надійшла до експертної постанови листом від 08.03.2023 за вих. № 1470/15-02-3 (а.п. 227 1 абзац, а.с. 204-207), експертиза грунтується на вихідних даних, що підтверджені матеріалами кримінального провадження та зафіксовані у постанові слідчого від 08.03.2023 (а.п. 221).

З постанови слідчого від 30.03.2023, що була первинно долучена до матеріалів кримінального провадження, слідує що вона стосується абсолютно іншого провадження, інших учасників та обставин ДТП, помилковість її долучення до матеріалів справи могла бути зумовлена тим, що один з учасників тієї ДТП мав прізвище « ОСОБА_24 » (а.п. 218-220). Однак, в будь-якому випадку, помилкове долучення до матеріалів справи даної постанови, яка фактично не перебувала в розпорядженні експерта та не приймалася ним до уваги, жодним чином не призвело до порушенням основоположних прав обвинуваченого, не вплинуло на зміст експертного висновку від 30.03.3023, не спотворює його змісту, а тому не є підставою для визнання вказаного висновку автотехнічної експертизи недопустимим доказом.

Сторона захисту, посилаючись зокрема на вищевказану обставину існування двох різних за змістом постанов про призначення автотехнічної експертизи, клопотала перед судом про призначення комплексної судової автотехнічної та трасологічної експертиз (а.с. 203-206 т.2).

Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки воно необгрунтоване та направлене виключно на затягування розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що кримінальне провадження, згідно зі ст. 22 КПК України здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона має право збирати та подавати суду докази. В силу ст. 28 КПК України кожна процесуальна дія в кримінальному провадженні має бути здійснена в розумні строки. В силу норм КПК України сторона захисту мала право, на рівні зі стороною обвинувачення, збирати докази для їх подання до суду, зокрема в силу ст. 243 КПК України залучити на договірних засадах експертів для проведення експертиз.

Однак, сторона захисту, з самого початку досудового розслідування реалізувала право визначене ст. 63 Конституції України, обвинувачений відмовився від надання показів, сторона захисту не зазначала про незгоду з обставинами ДТП, не заявляла клопотання про встановлення додаткових вихідних даних, проведення повторних чи додаткових, комісійних чи комплексних експертиз, проведення інших слідчих дій. Лише після дослідження всіх матеріалів справи судом, заміни захисника, обвинувачений реалізував право на подання клопотання про проведення комплексної експертизи.

При цьому, при обгрунтуванні вказаного клопотання в судовому засіданні, обвинувачений змінив свої покази щодо обставин та механізму ДТП порівняно з тими показами що він надавав суду під час його допиту. Під час розгляду даного клопотання, на обгрунтування необхідності перевірки стану гальмівної системи автомобілю ВАЗ в момент ДТП, ОСОБА_3 вказав, що нібито його автомобіль на зустрічній смузі стояв, а в нього в`їхав автомобіль ВАЗ, що повністю не узгоджується з сукупністю досліджених доказів по справі, зокрема висновками експертиз, в тому числі судово-медичних, згідно яких ОСОБА_33 отримав ушкодження при зіткненні рухомих транспортних засобів, такі покази обвинуваченого не узгоджується з механізмом ДТП та зафіксованим розташування транспортних засобів на дорозі після ДТП, їх механічними пошкодженнями, показами свідків, зокрема ОСОБА_27 , а також з поясненнями самого ОСОБА_3 , який у попередніх показах суду зазначав, що прокинувся від удару об подушку безпеки. Відповідно, згідно ж його версії подій, він не міг бачити, що автомобіль «Dоdge RAM 1500» до зіткнення перебував у нерухомому стані на зустрічній полосі і в нього в`їхав автомобіль ВАЗ, адже він нібито прокинувся вже після удару і спрацювання подушки безпеки.

Зміна обвинуваченим власних показів перед судом, свідчить про намагання обвинуваченого спотворити дійсні обставини справи, та затягнути розгляд справи численними безпідставними клопотаннями.

Вихідні дані, що покладені в основу автотехнічної експертизи є вичерпними, грунтуються на протоколах огляду місця події, схемі ДТП, тобто об`єктивних даних що були отримані в порядку визначеному законом, безпосередньо після події ДТП, узгоджуються з іншими доказами по справі, а наявний у матеріалах справи висновок автотехнічної експертизи є повними, логічними та послідовними. Встановлені висновком експертизи в діях водія ОСОБА_3 порушення п. 14.2 «в» ПДР України, вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, що забороняли виїзд на зустрічну смугу для руху, безумновно свідчать про те, що саме його дії виїзд на зустрічну смугу для руху, перебували в причинному зв`язку з даною ДТП та її наслідками.

Доводи захисту про те, що експертиза технічного стану автомобілю ВАЗ була неповною, експертами не встановлено можливості водія автомобілю ВАЗ Гребенюка уникнути зіткнення, як підстави для проведення комплексних експертиз, суд розцінює критично, оскільки як слідує з висновків експертизи технічного стану вказаного транспортного засобу, пошкодження механізмів автомобілю ВАЗ вірогідно відбулося саме в результаті ДТП, отримані механічні пошкодження автомобілю (частина деталей моторного відсіку перемістилася всередину салону, тріснуло кермо, гальмівна педаль притиснута до підлоги та інше), не надають можливості встановити повністю стан роботи систем до ДТП, а матеріали справи не містять тих вихідних даних, що були б необхідні для оцінки відповідності дій водія ОСОБА_11 ПДР України. Отримання об`єктивних вихідних даних, після спливу більш як двохрічного строку від дати події ДТП, беручи до уваги смерть всіх інших учасників цієї ДТП (водія та пасажирів автомобілю ВАЗ), відсутність безпосередніх очевидців обставин ДТП, на переконання суду є неможливим.

Більш того, суд акцентує увагу на тому, що автомобіль ВАЗ до моменту ДТП рухався по своїй смузі руху, з дотриманням вимог дорожньої розмітки, зіткнення відбулося у зв`язку з виїздом автомобілю «Dоdge RAM 1500» на смугу для руху автомобілю ВАЗ, при робочій гальмівній системі автомобілю «Dоdge RAM 1500», лише його праве переднє колесо залишило слід кочіння (юзу), сліди повноцінного гальмування відсутні (а.п. 19-20), місце зіткнення відбулося на заокругленні дороги, що для водія автомобілю ВАЗ обмежувало видимість, при цьому у місці зіткнення проїзжа частина оточена водостоками та пагорбами, полоса для руху автомобілів у напрямку м. Кривого Рогу була зайнята колоною автомобілів, що унеможливлювало будь-які правомірні маневри водієм автомобілю ВАЗ з метою уникнення зіткнення на його смузі для руху. Зі схеми ДТП з фототаблицею слідує, що в напрямку руху водія автомобілю «Dоdge RAM 1500» було ряд обставин, що забороняли маневр обгону: це дорожній знак 3.25 ПДР України (а.п. 19), дорожня розмітка 1.1 ПДР України (а.п. 19-21), наявність залізничного надземного мосту, стовпчики, що вказували на заокруглення дороги, та пов`язане з цим можливе обмеження видимості. Сукупність вказаних обставин, що були свідомо прогноровані водієм автомобілю «Dоdge RAM 1500», свідчать про грубе, свідомо ігнорував правилами дорожнього руху, що піддавало небезпеці не лише його, а й оточуючих. У висновку 30.03.2023 експерт констатував, що результат даної ДТП повністю визначався діями водія автомобілю «Dоdge RAM 1500», який прийняв рішення виїхати на смугу зустрічного руху, при наявності на ній автомобілю ВАЗ, не переконавшись, що це буде безпечним. Саме дії водія ОСОБА_3 по керуванню автомобілем Dоdge RAM 1500» перебувають у причинному зв`язку з розглядуваною ДТП. Доводи обвинуваченого про необхідність встановлення наявності у потерпілого ОСОБА_15 технічної можливості запобігти ДТП, є намаганням перекласти вину за власні дії на іншу особу.

Враховуючи сукупність вказаних обставин, під час судового розгляду, суд вважав відсутніми підстави для призначення комісійної експертизи за клопотанням сторони захисту, оскільки експертизи наявні в матеріалах справи грунтуються на встановлених обставинах події ДТП, проведені в порядку визначеному законом, є належними та допустимими, а висловлені стороною захисту сумніви щодо них, є неспроможними.

В підтвердження вини обвинуваченого суду надано відеозапис з місця події, зроблений слідчим Мішуровським в порядку поліцейського опитування, який був відкритий прокурором іншим учасникам провадження в порядку ст. 290 КПК України (а.п. 210 т.1).

На вказаному відеозаписі, відтвореному в судовому засіданні за участі учасників провадження, зафіксовано підтвердження обвинуваченим того факту, що саме він керував автомобілем «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП, його автомобіль занесло, він виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ.

Стороною захисту подано клопотання про визнання непопустимим доказом диску, долученого до матеріалів справи за клопотанням прокурора ОСОБА_34 (а.с. 224 т.2). В обгрунтування вказаного клопотання захисник вказував, про порушення поліцейським права ОСОБА_3 на правничу допомогу, гарантованого ст. 59 Конституції України, порушення права на захист.

Вирішуючи вказане клопотання сторони захисту, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Серед таких превентивних заходів опитування особи.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень. Надання особою інформації є добровільним. Особа може відмовитися від надання інформації. Перед проведенням опитування особи поліцейський роз`яснює їй підстави та мету застосування поліцейського заходу, якщо це не перешкодить виконанню поліцією повноважень, покладених на неї цим Законом.

Як слідує зі змісту відеозапису, з початку розмови поліцейський ОСОБА_35 назвався, вказав про фіксацію розмови, роз`яснив право особи не говорити нічого проти себе та членів своєї сім`ї та запитав водія ОСОБА_3 чи розкаже він «що трапилося як дорожньо транспортна пригода». Тобто, зміст цієї розмови свідчить про те, що в момент початку розмови поліцейський здійснював саме превентивний захід - опитування ОСОБА_3 як можливого очевидця чи учасника ДТП, намагався з`ясувати у нього обставини ДТП вцілому, що є першочерговими заходами на місці ДТП.

ОСОБА_3 вказав, що надасть покази, зараз приїде адвокат і все розповість.

Працівник поліції запитав скільки чекати адвоката, просив розказати що трапилося, після чого ОСОБА_3 , будучи попередженим про право не говорити проти себе, вільно, без будь-якого тиску і погроз, вказав про те, що це саме він керував транспортним засобом «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП, його автомобіль занесло, він виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомоіблем ВАЗ. Інформацію про себе як військовослужбовця, детальні обставини ДТП відмовився надавати без адвоката, у зв`яку з чим спілкування з ним припинено.

Оцінюючи вказаний відеозапис на предмет його допустимості, суд звертає увагу на те, що на момент проведення превентивного заходу опитування, для працівників поліції не було очевидно, що саме ОСОБА_3 є учасником ДТП, його опитували про подію ДТП вцілому. Поліцейський не заперечував у залучені ОСОБА_3 захисника, не перешкоджав цьому, з`ясовував коли приїде захисник, при цьому просив розповісти про подію ДТП, не застосовуючи при цьому жодних позгоз чи неправомірного тиску, на що ОСОБА_3 не відмовився від надання пояснень, а вільно і добровільно розповів про те, що був за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500», вказав про його виїзд на смугу зустрічного руху та подальше зіткнення з автомобілем ВАЗ.

В подальшому, як слідує з матеріалів справи, жоден захисник до обвинуваченого на місце події не прибув, йому було залучено захисника за рахунок держави, який в подальшому змінений на вільнообраного захисника, що свідчить про відсутність будь-яких порушень права на захист обвинуваченого в розумінні ст. 20 КПК України, перепон у його реалізації як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Суд акцентує увагу на тому, що як було встановлено під час судового розгляду, зафіксоване на відеозаписі повідомлення обставин ДТП ОСОБА_3 було не першочерговим, до цього він вже повідомив аналогічні обставини ДТП працівнику ДСНС Сушку, який прибув на місце події до приїзду працівника поліції ОСОБА_36 .

Беручи до уваги викладене, з урахуванням положень ст. 84, 87 КПК України, суд не знаходить підстав для визнання вказаного відеозапису недопустимим доказом, оскільки його створення не призвело до істотного порушення прав і свобод обвинуваченого, а підставою для визнання доказу недопустимим може бути не будь-яке порушення, а саме істотне порушення гарантованих та основоположних прав.

Більш того, визнання недопустимим вцілому вказаного диску з відеозаписом, як того просив захисник у клопотанні, не узгоджується з положеннями ст. 84 КПК України, адже диск як носій містить різні джерела доказування, зокрема пояснення обвинуваченого, документ з фіксацією звуку та зображення. Відеозапис отриманий в межах повноважень наданих Законом «Про Національну поліцію» та містить фіксацію інформації яка має доказове значення відмінне від пояснень обвинуваченого, зокрема інформацію про зовнішній вигляд обвинуваченого, а саме відсутність на його обличчі будь-яких ушкоджень, зокрема розсічення губи, що могла нібито залишити сліди крові на подушці безпеки, про що вказував обвинувачений під час судового розгляду. Крім цього, вказаний відеозапис містить запис його вільних, за власною ініціативою пояснень про те, що він надав свої документи як водія автомобілю «Dоdge RAM 1500» та за присутності захисника надасть всі пояснення щодо ДТП. В цій частині доказ підтверджує кардинальну зміну позиції обвинуваченого, який після залучення захисника ОСОБА_37 відмовився від надання будь-яких пояснень по справі, а в подальшому вказав про не керування ним транспортним засобом.

Зафіксовані на даному відеозаписі вільні пояснення ОСОБА_3 про те, що все є, він надав свої документи як водія, узгоджуються з показами свідка ОСОБА_38 , який був на місці події до приїзду поліцейських ОСОБА_39 , ОСОБА_36 та ОСОБА_40 , та якому ОСОБА_3 , ще до спілкування з поліцейськими, особисто повідомив про факт керування ним транспортним засобом «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП, надав свої документи водія та документи на транспортний засіб. Принагідно відмітити, що пояснення ОСОБА_3 свідку Сушку, як уповноваженому працівнику ДСНС були надані ним вільно та добровільно, що не заперечувалося стороною захисту та самим обвинуваченим.

Вказаний відеозапис є також доказом того, в саме ОСОБА_3 перебував біля автомобілю «Dоdge RAM 1500» після ДТП. Він повністю спростовує твердження обвинуваченого про некоректне спілкування з ним працівників поліції, а також його доводи про те, що він одразу, на місці події повідомив працівників поліції про перебування за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП іншої особи.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що стороною обвинувачення та потерпілими надано суду ряд доказів, що в своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом. Такими доказами є протоколи огляду місця події, що фіксуються обставини ДТП, локалізацію пошкоджень транспортних засобів, механізм ДТП, висновки експертиз складені на їх основі, що підтверджують факт того, що саме винні дії водія автомобілю «Dоdge RAM 1500» - ОСОБА_3 , знаходяться в причиному зв`язку з причиною та наслідками ДТП. Обставини вказаної ДТП, що встановлені на підставі вищевказаних доказів, повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_27 . Той факт, що саме ОСОБА_3 перебував у момент ДТП за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500», серед іншого, підтвердив у ході судового засідання свідок ОСОБА_38 , який до вказаних подій не знав ОСОБА_3 , не є працівником поліції, відповідно немає жодної заінтересованості в результатах розгляду справи, не має підстав оговорювати ОСОБА_3 , та який пояснював що він отримав інформацію про учасників ДТП в ході опитування, зокрема ОСОБА_3 , який вказав, що саме він є водієм автомобілю «Dоdge RAM 1500» та надав свої документи як водія автомобілю, документи на автомобіль, про наявність інших осіб у його авто не повідомляв. Покази вказаного свідка були логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Натомість покази обвинуваченого ОСОБА_3 , під час судового розгляду не були послідовними та логічними, не узгоджувалися в іншими доказами по справі та навіть були суперечливі між собою.

ОСОБА_3 був затриманий 27.02.2023, а вже 28.02.2023 йому в присутності вільнообраного захисника ОСОБА_41 повідомлено про підозру з попередньою правовою кваліфікацією (а.п. 79-87), роз`яснено процесуальні права (а.с. 88-91). Тобто, вже з 28.02.2023 захист ОСОБА_3 здійснював адвокат ОСОБА_42 (а.с. 92), а з 11.04.2023 захист здійснював і захисник ОСОБА_43 (а.с. 238). В присутності захисника ОСОБА_44 , 28.02.2023 ОСОБА_3 відмовився від надання показів, скориставшись положеннями ст. 63 Конституції України (а.п. 95), і лише після спливу майже двох місяців з моменту ДТП, в день повідолення його про завершення досудового розслідування 25.04.2023, останній висловив версію сторони захисту про не перебування його за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП (а.п. 276-278, 283-285).

Тобто в період з 27.02.2023 по 25.04.2023, отримуючи професійну правничу допомогу, обвинувачений зберігав мовчання, відмовившись від надання пояснень в силу ст. 63 Конституції України, не заявляв жодних клопотань, в тому числі щодо встановлення та розшуку «невідомої особи», що за його версією керувала автомобілем «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП. Така позиція звісно є правом сторони захисту, але є нелогічною для особи, яка усвідомлює факт підозри її у особливо тяжкому злочині, що призвів до смерті трьох осіб, та бажає встановити особу, яка за його версією перебувала за кермом його автомобілю (а.п. 276-278).

Така позиція обвинуваченого, а саме виникнення версії про перебування за кермом його автомобілю іншої особи в момент ДТП, всупереч його поясненням на місці події, на переконання суду, виникла після усвідомлення обвинуваченим того, що всі безпосередні очевидці та учасники ДТП померли, а органом досудового розслідування не вдалося встановити безпосередніх очевидців даної ДТП.

На підтвердження своєї позиції сторона захисту намагалася надати суду як доказ рюкзак, виявлений в автомобілі «Dоdge RAM 1500» 09.05.2023, а також вказувала на спрацювання подушки безпеки на місці пасажира автомобілю «Dоdge RAM 1500», що зафіксовано обвинуваченим та захисниками на відеозапис телефону, флеш-носій з яким надавався слідчому.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, сторона захисту не мала на стадії досудового розслідування жодних клопотань, лише вказала про долучення флеш-носію та зауважень (а.п. 298-300), які як було встановлено, під час досудового розслідування до матеріалів справи не долучено.

Про відсутність вказаних зауважень та флеш-носія в матеріалах справи стало відомо при дослідженні матеріалів кримінального провадження 18.08.2023 (а.с. 121 т.1), що були долучені прокурором ОСОБА_45 під час судового засідання 09.06.2023 у прошитому вигляді на 300 аркушах, тобто без вищевказаних зауважень та флеш-носія (а.с. 64-65 т.1). Як слідує зі змісту зауважень, копія яких була надана суду стороною захисту 16.10.2023 (а.с. 166-167 т.1), що містять підпис про їх отримання слідчим ОСОБА_16 09.05.2023, сторона захисту вказувала про те, що під час ознайомлення з речовими доказами в порядку ст. 290 КПК України, з застосуванням відеозапису на камеру мобільного телефону, ними були виявлені подушка безпеки переднього пасадирського сидіння в спрацьованому стані зі слідами контакту з пасажиром при ДТП, за пасажирським сидінням виявлено військовий рюкзак з речами, що не належали ОСОБА_3 , могли належати іншому військовому, який за версією ОСОБА_3 перебував за кермом автомобілю в момент ДТП (а.с. 166 т.1).

На вказаний доказ флеш-носій з відеозаписом з місця огляду транспортного засобу в порядку 290 КПК України сторона захисту (обвинувачений та захисники ОСОБА_46 , ОСОБА_47 ) вказували як на основний доказ невинуватості обвинуваченого (а.с. 26-28 т.2).

І хоча факт втрати даного доказу стороною обвинувачення не заперечувався, прокурор вказував про знищення флеш-носія під час ракетного обстрілу, в ході якого пошкоджено приміщення прокуратури в сфері оборони, суд звертає увагу на те, що зміст даного зауваження від 09.05.2023 свідчить про його наявність й у сторони захисту та надання «доступу до нього в будь-який зручний час» (а.с. 166-167 т.1). В судовому засіданні 18.08.2023 суд роз`яснив стороні захисту право на подання вказаного доказу безпосередньо суду, в судовому засіданні адвокат ОСОБА_47 підтвердив факт збереження вказаного доказу у сторони захисту, звертав увагу на наслідки дій сторони обвинувачення, якщо б цей доказ був у одному примірнику. Однак, сторона захисту зволікала в поданні цього доказу суду, не надаючи його суду більше року. В ході судового засідання 09.10.2024, коли здійснювався допит обвинуваченого, захисник обвинуваченого ОСОБА_46 вказав на те, що запис наяівний та його буде надано суду, але в подальші судові засідання захисники не з`являлися, що стало підставою для ініціювання питання про притягнення одного з захисників до відповідальності, про що постановлено ухвалу від 13.01.2025.

05.02.2025 обвинувачений ОСОБА_3 заявив про заміну захисників ОСОБА_37 та ОСОБА_48 на захисника ОСОБА_10 , таке клопотання було задоволено. Після заміни захисників позиція обвинуваченого грунтувалася на знищенні основного доказу сторони захисту стороною обвинувачення, та залишення примірника відеозапису в його попередніх захисників, у зв`язку з чим заявляв клопотання про повторний огляд транспортного засобу.

Протягом всього судового розгляду суд вживав всіх заходів для забезпечення змагальності судового процесу та реалізації права учасників на подання доказів.

Однак, лише 19.02.2025 обвинувачений ОСОБА_3 надав суду відеозапис з місця огляду ним та його попередніми захисниками транспортного засобу Додж за місцем його зберігання (а.с. 222-223 т.1). При цьому, обвинувачений повідомив, що даний відеозапис записано на його телефон та він постійно був у нього. Інших відеозаписів, за умови їх наявності, в змагальному процесі стороною захисту суду не надано, хоча право на їх подання, в тому числі шляхом витребування у попередніх захисників роз`яснювалося судом. Наданий відеозапис був відкритий учасникам провадження та досліджений судом.

На відеозаписі зафіксовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та його попередні захисники здійснювали огляд транспортного засобу «Dоdge RAM 1500», однак відеозапис не фіксує в присутності кого він здійснений, чи були при цьому поняті, слідчий, яким чином забезпечено доступ до автомобілю, що перебував на зберіганні спецмайданчику Криворізького РУП та мав зберігатися відповідно п. 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженого спільним наказом ГПУ, МВС, СБУ, ВСУ та ДСА № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

В ході огляду зафіксовано факт спрацювання в автомобілі не лише подушки безпеки на місці водія, а й подушки безпеки на місці пасажира, крім цього зафіксовано за переднім сидінням рюкзак з форменим військових одягом та взуттям.

В урахуванням доводів учасників справи, змісту відеозапису, суд оцінює критично вказаний запис як доказ на підтвердження версії обвинуваченого про його не перебування в момент ДТП за кермом цього транпсортног засобу, а перебування за кермом іншої особи.

Так, з самого початку судового розгляду сторона захисту вказувала на те, що вказаний доказ містить інформацію про спрацювання подушки безпеки на місці пасажира, залишення на ній слідів крові обвинуваченого, який при ударі розсік губу. Однак, наданий суду відеозапис, що фіксує факт спрацювання подушки безпеки на місці водія та пасажира, не фіксує на них слідів крові. Ідею про те, що подушка могла б містити сліди слини обвинуваченого сторона захисту не висловлювала, така ідея сформована обвинуваченим вже при розгляді клопотань про проведення повторного огляду транспортного засобу, та встановлення того, що на відеозаписі відсутні сліди крові, про які заявлялося раніше.

Той факт, що подушки безпеки є спрацюваними на водійському сидінні та сидінні пасажира, є характерним силі, локалізації удару, що прийшовся в передню частину автомобілю «Dоdge RAM 1500», відповідно очевидним є спрацювання обох подушок безпеки. Будь-яких об`єктивних даних про те, що за технічними характеристиками автомобілю «Dоdge RAM 1500» подушка на місці пасажира спрацьовує лише за наявності на сидінні пасажира, перед судом не обгрунтовано та доказів цьому не надано, а сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що за кермом даного авто в момент ДТП був саме ОСОБА_25 , інших осіб в авто не було.

Щодо нібито виявлення у вказаному автомобілі рюкзака з військовою формою ймовірного водія (за версією сторони захисту), то при оцінці вказаних доводів суд, як і учасники провадження, звертає увагу на те, що нібито виявлені у рюкзаку речі, зокрема чоботи, є новими, не свідчать про їх належність будь-кому, зокрема не виключають їх належність самому ОСОБА_3 , який також є військовослужбовцем.

Більш того, як зазначав у ході судового розгляду ОСОБА_3 про існування вказаного рюкзака він нібито знав ще з 27.02.2023, але не був впевненим в тому, що він там залишився, а впевнився в цьому лише 09.05.2023 при огляді автомобілю. На запитання суду про те, чому він не повідомив про цей факт на стадії досудового розслідування, зокрема з метою ідентифікації його власника, ОСОБА_3 пояснити не зміг, вказав лише що такою була лінія захисту.

При оцінці вказаного доказу, суд звертає увагу й на те, що сукупність досліджених під час судового розгляду доказів свідчить про те, що вказаний автомобіль не був опломбований, з метою убезпечення від проникнення до його салону. В світлі пояснень потерпілої ОСОБА_5 про те, що 05.03.2023 біля автомобілю був обвинувачений та його захисники, «лазили в авто», відкривали автомобіль, обвинувачений та його попередні захисники пояснюючи цю ситуацію, змінювали пояснення, покази обвинуваченого не узгоджувалися між собою в даному питанні. Так, 09.10.2024 під час його допиту, відповідаючи на відповідне питання потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_3 спочатку вказав, що не пам`ятає чому був на майданчику для зберігання речових доказів (52:08 запису), а після підказок захисника ОСОБА_48 вказав про те, що не був там, згодом сказав, що в автомобілі залишалася матчастина військової частини та він був там «коли ми її забирали», в подальшому ж вказав, що він на місці зберігання авто був лише один раз, під час огляду транспортного засобу 09.05.2023, а коли хтось забирав матеріальну частину його там не було, він був у Києві. Адвокат ОСОБА_49 при цьому вказав, що він був на місці зберігання автомобілів учасників ДТП двічі, з експертом та слідчим при огляді автомобілю, а також під час огляду автомобілю зі слідчим 09.05.2023. Відповідно у разі наявності рюкзака в автомобілі при його огляді експертом (а.п. 157-159), адвокат ОСОБА_47 будучи присутнім при цьому, міг його виявити та відповідно відреагувати як захисник, але жодний відповідних дій не було. В судовому засіданні 12.03.2025 обвинувачений ОСОБА_3 вже вказав, що на місці зберігання транспортних засобів достеменно був один раз при огляді, але потім уточний, що був ще й тоді, коли в перші дні після ДТП він зі своїми хлопцями під`їхав на місце зберігання транспортних засобів щоб забрати матеріальну частину майна військової частини (дуже цінну), при цьому були його захисники. Спочатку вказав, що з авто він не виходив, потім вказав що стояв на території майданчику, курив, але до автомобілю «Dоdge RAM 1500» не підходив (02:12 запису). В цьому судовому засіданні ОСОБА_3 повідомив, що ключі від автомобілю були в слідчого, але він слідчий, ключі передавав йому, його захисникам (04:34 другої частини запису фіксації судового засідання).

Потерпіла ОСОБА_5 вказувала про те, що доступ до автомобілю ВАЗ, яким в момент ДТП керував її чоловік, вона отримала безперешкодно, «по дзвінку слідчого ОСОБА_16 », без його фізичної присутності на місці зберігання транспортних засобів, автомобілі учасники ДТП не були опечатані.

Суд акцентує увагу на тому, що експертизи технічного стану автомобілів, в тому числі автомобілю «Dоdge RAM 1500» проведені експертом в тому числі шляхом візуального огляду автомобілів, що надані йому для огляду слідчим третього СВ ТУ ДБР ОСОБА_50 16.03.2023. Зі змісту фотознімків зроблених експертом слідує, що автомобілі учасників ДТП не були опечатаними (а.с. 157-160, 168-171), що унеможливлювало б несанкціоноване відкриття дверей та доступ до салону автомобілю, зокрема - «Dоdge RAM 1500».

Вищевказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що доступ до автомобілів учасників ДТП 27.02.2023 та їх салонів був фактично вільним, факти доступу до автомобілів не були зафіксовані жодним процесуальним документом, що свідчить про те, що виявлені в автомобілі «Dоdge RAM 1500» речі, в тому числі рюкзак, про який нібито знав обвинувачений з 27.02.2023 та який міг бути виявлений адвокатом ОСОБА_51 під час огляду транспортного засобу експертом 16.03.2023, міг бути покладений до салону автомобілю вже після ДТП. Беручи до уваги викладене, суд критично відноситься до змісту відеозапису від 09.05.2023 наданого суду строною захисту 19.02.2025 (а.с. 222-223 т.2), в тому числі до факту виявлення в салоні автомобілю рюкзака з військовим взуттям та одягом. Виявлені в салоні автомобілю рюкзак, взуття та одяг, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки вищевказані обставини не дають можливості стверджувати, що ці речі не належать самому обвинуваченому, стосуються вказаного провадження, здобуті в порядку визначеному законом.

Беручи до уваги викладене, протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторний огляд транспортного засобу «Dоdge RAM 1500» (а.с. 207 т.2), адже перед судом не доведено ні факт існування біологічних слідів на подушці безпеки пасажира, зокрема слідів крові про які вказував обвинувачений з самого початку судового розгляду, посилаючись на розсічення губи. Доводи обвинуваченого про розсічення ним губи спростовуються актом від 27.02.2023 згідно змісту якого він ушкоджень не мав (а.п. 243), а також відеозаписом зробленим слідчим Мішуровським (а.с. 210 т.1), згідно змісту якого він не мав ні ушкоджень губ, ні ушкоджень будь-яких інших частин обличчя.

Оцінюючи показання обвинуваченого під час судового розгляду, суд констатує, що ОСОБА_3 постійно змінював свої покази, корегуючи їх відповідно до встановлених під час судового розгляду обставин, намагаючись підлаштувати їх під побудовану версію захисту. Це стосується не лише показів щодо не перебування його в момент ДТП за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500», що спростовані сукупністю інших доказами по справі, а й останньої з озвучених обвинуваченим версії механізму ДТП, за якою нібито «Dоdge RAM 1500» стояв на зустрічній смузі коли з ним зіткнувся автомобіль ВАЗ.

Так, під час його допиту в суді 09.10.2024 ОСОБА_3 вказав, що в момент ДТП спав на пасажирському сидінні, його спогади починаються з моменту удару об подушку безпеки, далі задимлення та він зрозумів, що відбулася ДТП. Однак, під час розляду клопотань захисту 17.02.2025, обвинувачений вказав, що коли він прокинувся автомобіль «Dоdge RAM 1500» вже стояв на зустрічній смузі (55:50 запису), а в подальшому взагалі вказав на те, що автомобіль «Dоdge RAM 1500» стояв на зустрічній смузі та в нього в`їхав автомобіль ВАЗ. «Я чьотко зупинився», отримав удар подушки і вийшов. Він наполягав на тому, що в момент ДТП «Dоdge RAM 1500» стояв. Вказані покази обвинуваченого суперечать його попереднім показам наданим під час судового розгляду, спростовуються іншими доказами по справі.

Непослідовність, мінливість та суперечність власних показів обвинуваченого, їх неузгодженість з іншими доказами по справі, свідчать про намагання ОСОБА_3 спотворити дійсні обставини справи, з метою уникнення відповідальності.

Беручи до уваги викладене, суд критично оцінює пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 як щодо обставин та механізму ДТП, так і щодо не перебування його за кермом автомобілю «Dоdge RAM 1500» в момент ДТП. Провівши оцінку доказів по справі, суд надає перевагу тим доказам, що є логічними, послідовними та узгодженими між собою, якими є вищевказані показання потерпілих, свідків та письмові матеріали справи, що є належними, допустимими та в своєму взаємозв`язку достатніми для ухвалення судового рішення.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними між собою для прийняття відповідного процесуального рішення, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, оцінюючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку щодо підтвердження поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиннні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило загибель кількох (трьох) осіб.

Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він є неодруженим, дітей та інших осіб на утриманні не має, є військовослужбовцем за контрактом (а.п. 207-208), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п. 279), за місцем проходження служби характеризується позитивно, приймав участь у відсічі збройної агресії рф з 2014 року (а.п. 280), на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 282), 19.05.2012 отримав посвідчення водія (а.п. 34-35).

Матеріали справи містять інформацію про те, що 07.03.2023 о 15:20 год ОСОБА_3 був госпіталізований до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» за направленням страшого лікаря-психіатра ВМЗ ПКТрУ підполковника медичної служби ОСОБА_52 , де перебував на стаціонарному лікуванні (а.п. 203). У зв`язку з наявними медичними даними щодо виявлення у ОСОБА_3 порушень психіки, його поясненнями в судововму засіданні про те, що він не пам`ятає скільки часу провів у лікарні та продовжує приймати певні препарати, ухвалою суду від 26.02.2024 призначалася амбулаторна судово-психіатрична експертиза обвинуваченого, за результатами проведення якої надано висновок, згідно якого ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння жодного психічного розладу не виявляв та на теперішній час не виявляє, у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, на теперішній час може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 116-119 т.3).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, його наслідки, якими є трагічна, передчасна загибель трьох чоловіків, військовослужбовців, які стояли на захисті Україні в період повномасштабного вторгнення рф.

Приймає суд до уваги й поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який жодним чином не сприяв досудовому розслідуванню, під час судового розгляду неодноразово змінював покази, намагаючись спотворити дійсні обставини справи. Під час всього судового розгляду, навіть під тиском ряду досліджених доказів, показів свідків, покази яких в своїй сукупності розкривали механізм ДТП та вказували на його учасників, ОСОБА_3 не визнав своєї вини, заперечував причетність до вчинення кримінального правопорушення, висловлював нові версії події ДТП, що суперечили встановленим обставинам, клопотав про їх перевірку, чим свідомо додатково травмував потерпілих родичів загиблих. Обвинувачений жодного разу, під час тривалого судового розгляду, не висловив жалю з приводу даної ДТП та загибелі трьох чоловіків, його побратимів по зброї захисників України, не просив вибачення у родичів загиблих.

Безумовно, позиція обвинуваченого по невизнанню вини, несприянню слідству та суду, є його лінією захисту, на яку він має право та яка не може бути підставою для посилення покарання обвинуваченого. Суд сприймає та оцінює вказану посткримінальну поведінку обвинуваченого виключно як обставину, що характеризує його ставленя до вчиненого, свідчить про відсутність найменшого каяття.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено, оскільки останній вину не визнав, каяття не висловлював, вибачення у потерпілих не просив, не вживав жодних заходів для відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Визначена в обвинувальному акті як обтяжуюча покарання обставина вчинення злочину особою, яка перебувала у стані викликаному вживанням наркотичних речовин, суд не визнає обтяжуючою обставиною, оскільки вказана обставина хоч і визначена в п. 13 ч.1 ст. 67 КК України як обтяжуюча покарання, але в даному випадку вона передбачена як ознака кримінального правопорушення за ст. 286-1 КК України, впливає на його кваліфікацію, а тому в силу ч.4 ст. 67 КК України не може бути врахована судом при призначенні покарання як така, що його обтяжує.

За таких обставин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, що згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином з необережною формою вини, обставини цього злочину, а саме вчинення його обвинуваченим військовослужбовцем, який в умовах воєнного стану, в момент ДТП перебував у стані наркотиного сп`яніння, що викликає особливий резонанс у суспільстві, вчинення злочину у зв`язку з грубим, свідомим ігноруванням основоположних правил дорожнього руху, а також беручи до уваги наслідки вчиненого злочину у виді смерті трьох військовослужбовців, з урахуванням позиції потерпілих та прокурора щодо призначення покарання, які наполягали на найсуворішому покаранні, особи обвинуваченого та відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 286-1 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі. Суд не вважає за можливе призначити основне покарання у меншому розмірі в межах санкцією даної статті, беручи до уваги особу обвинуваченого, його посткримінальну поведінку, що була направлена виключно на реалізацію схем для уникнення відповідальності за вчинене, його ставлення до вчиненого, а саме відсутність будь-яких проявів критичної оцінки своїх дій, відсутності каяття та співчуття, а також наслідки вчиненого злочину у вигляді смерті аж трьох осіб, чоловіків відносно молодого віку, які в період повномасштабного вторгнення ворога на територію України стали на захист Батьківщини, були військовослужбовцями (деякі захищали України ще з 2014 року) могли надалі приймати участь у захисті України, але життя яких обірвалося в один момент, внаслідок усвідомленого, грубого порушення правил дорожнього руху обвинуваченим.

Щодо додаткового покарарння, то з урахуванням вищевказаних обставин, характеру, грубості, кількості та сукупності порушень Правил дорожнього руху України, що були допущені ОСОБА_3 під час вчинення ДТП, його тривалого водійський стаж (а.п. 34) та відсутності в матеріалах справи даних про порушення ПДР України до події розглядуваної ДТП, наслідків даного правопорушення у виді загибелі трьох осіб, приймаючи до уваги позицію потерпілих та прокурора в питанні призначення додаткового покарання, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді 8 років позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання, на переконання суду, відповідатиме тяжкості, обставинам та наслідкам вчиненого правопорушення, особі обвинуваченого, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, запобігатиме вчиненню інших правопорушень не лише ним, а й іншими особами, здійснюючи суспільно-виховний вплив.

Підстав для застосування положень ст. 69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.

Щодо питання речових доказів, арештів, процесуальних витрат, цивільних позовів.

Питання про процесуальні витрати на проведення експертиз, суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України, відповідно, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на проведення експертиз на загальну суму 5285 (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривні 84 копійок (а.п. 155, 166, 226).

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Так, автомобіль Dоdge RAM 1500 (вантажний-загальний пікап) 2006 р.в., номер шасі НОМЕР_6 , днз НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_14 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 виданого ТСЦ 5342 (а.п. 36), що був переданий на праві користування ОСОБА_3 , в силу п.1 ч.9 ст. 100 КПК України підлягає поверненню власнику.

Автомобіль «ВАЗ 21043» (легковий універсал) днз НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_53 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 виданого ТСЦ 1243 (а.п. 40), що перебував у користування ОСОБА_11 , в силу п.5 ч.9 ст. 100 КПК України підлягає поверненню власнику.

Арешт на речові докази - автомобіль Dоdge RAM 1500 днз НОМЕР_2 та автомобіль ВАЗ 21043 днз НОМЕР_3 , застосований ухвалами слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2023 з метою збереження вказаного майна як доказу кримінального правопорушення (а.п. 61, 67), підлягає скасуванню в силу ч.4 ст. 174 КПК України.

Цивільні позови в рамках кримінального провадження не подавалися.

Щодо запобіжних заходів до набрання вироком законної сили, зарахування періоду перебування під вартою.

ОСОБА_3 був затриманий о 14:45 год 27.02.2023, що зафіксовано в протоколі затримання підозрюваного (а.п. 74-76).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2023 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжних захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , з правом внесення застави в розмірі 67100 грн. У разі внесення застави, застосовано ряд обов`язків до 28.04.2023 (а.п. 103-104). Як встановлено судом, та підтверджено змістом листа на адресу в/ч НОМЕР_1 НГУ (а.п. 105-106) ОСОБА_3 вніс заставу, у зв`язку з чим вважався обвинуваченим, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави. Клопотання про продовження строку дії обов`язків покладених на ОСОБА_3 перед судом прокурором не заявлялося та відповідно судом не вирішувалося.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, при ухваленні обвинувального вироку, в його резолютивній частині суд має зазначити строк відбування покарання, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, про залік досудового тримання під вартою.

Так, беручи до уваги те, що судом ухвалюється обвинувальний вирок відносно ОСОБА_3 , з засудження його за вчинення особливо тяжкого злочину, що спричинило смерть трьох осіб, а саме до реального відбування покарання у виді позбавленні волі строком на 12 років, суд на виконання вимог ст. 374 КПК України, діючи як орган судової влади, що призначає покарання та забезпечує його виконання, вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжних захід у виді тримання під вартою, відповідно змінивши існуючий запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою.

Таких висновків суд дійшов враховуючи тяжкість злочину, його наслідки, посткримінальну поведінку обинуваченого, суворість покарання що призначається судом, дані про особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків у виді власної родини, дітей не має, є військовослужбовцем офіцерського складу загону спеціального призначення, контрактником, враховує суд і існуючий стан у країні, а саме наявність тимчасово окупованих територій, територій де ведуться активні бойові дії, на яких органи влади України не мають можливості забезпечувати правопорядок, в тому числі забезпечувати контроль перетину державного кордону в межах таких територій, а також наявність програм тимчасового виїзду військовослужбовців за межі України на навчання, у відпустку в період воєнного стану, що може бути використане обвинуваченим з метою переховування та уникнення покарання за вчинене. Відповідно суд прийшов до висновку, що під острахом тяжкості призначеного покарання, не бажання його відбування, ОСОБА_3 може вжити заходів для переховування, в тому числі залишити межі території України, що ускладнить, або зробить неможливим виконання вироку суду.

Діючий запобіжних захід у виді застави в розмірі 67100 грн, який явно не відповідає тяжкості вчиненого злочину та не узгоджується з положеннями п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України (мінімальний розмір застави за особливо тяжкий злочин - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), не здатен гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, зокрема не здатен гарантувати того, що обвинувачений не вдасться до переховування, з метою уникнення відповідальності та ухилення від подальшого відбування покарання.

Сукупність вказаних обставин, на переконання суду, є достатньою підставою для вжиття судом заходів забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили, шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Така позиція суду узгоджується з висновками ВС сформованими у постанові від 24.09.2024 по справі № 554/5107/22.

В силу ст. 72 КК України, в строк відбування покарання підлягає зарахуванню період перебування ОСОБА_3 під вартою під час досудового розслідування, а саме період з 27.02.2023 (день затримання в порядку ст. 208 КПК України) по день його звільнення з під варти, у зв`язку з внесенням застави.

Керуючись ст. 373, ст. 374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України та призначити йому основне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 обчислювати з 14 квітня 2025 року.

В силу ст. 72 КК України, в строк відбування покарання зарахувати період перебування ОСОБА_3 під вартою з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 27 лютого 2023 року (а.п. 74), по день його звільнення з під варти, у зв`язку з внесенням застави на виконання ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2023.

До набрання законної сили вироком суду, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді застави змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши ОСОБА_3 під варту негайно, в залі суду.

Речові докази:

-автомобіль «ВАЗ 21043» (легковий універсал) днз НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_53 згідно свідоцтва про реєстрацію транпсортного засоб НОМЕР_8 виданого ТСЦ 1243, що зберігається на території гаражу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (вул. Танкістів 2-а м. Кривий Ріг) (а.п. 40, 56) повернути власнику ОСОБА_53 (а.п. 40).

- автомобіль Dоdge RAM 1500 (вантажний-загальний пікап) 2006 р.в., номер шасі НОМЕР_6 , днз НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_14 , згідно свідоцтва про реєстрацію транпсортного засобу НОМЕР_7 виданого ТСЦ 5342, зберігається на території гаражу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (вул. Танкістів 2-а м. Кривий Ріг) (а.п. 55-56), після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_14 (а.п. 36).

Арешт на автомобіль Dоdge RAM 1500 (вантажний-загальний пікап) 2006 р.в., номер шасі НОМЕР_6 , днз НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_14 , застосований на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 03.03.2023, після набрання вироком законної сили скасувати.

Арешт на автомобіль «ВАЗ 21043» (легковий універсал) днз НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_53 , застосований на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 03.03.2023, після набрання вироком законної сили скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_9 виданий Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 06.02.2009, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз: № СЕ-19/104-23/8357-ІТ в розмірі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 копійок (а.п. 155), № СЕ-19/104-23/8356-ІТ в розмірі 1887 (одна тиясча вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 копійок (а.п. 166), № СЕ-19/104-23/9039-ІТ в розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) 24 грн (а.п. 226), а всього 5285 (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривні 84 копійок.

Матеріали кримінального провадження 0000057 від 27 лютого 2023 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/940/23 (провадження № 1-кп/177/6/25).

Після набрання вироком законної сили, повернути Комунальному некомерційному підприємству «Клінічна лікарня «Психіатрія» оригінал медичної картки № 2996 за 2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 84-86 т. 2).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілим та їх представникам, прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1