печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання директора Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Хмільник» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001170, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання директора Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Хмільник» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_5 , в якому останній просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 по справі №757/12536/23-к, на:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: м. Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2Л;

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2,

а також скасувати передачу вказаних об`єктів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління з метою забезпечення збереження їхньої економічної вартості.

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначає, що згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та статуту Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Хмільник» Приватного акціонерного товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» створене одним засновником - Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Курортна, буд. 2. У володінні і користуванні ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» знаходяться майно, передане Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», у тому числі: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: м. Хмільник, вул. Курортна, буд. 2 - лікувальний корпус, ванне відділення, спальні корпуси, котельня, їдальня, будинок культури та інші будівлі та споруди цілісного майнового комплексу розташовані на основній території санаторію; об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: м. Хмільник, вул. Курортна, буд. 2Л - над каптажні споруди з свердловинами мінеральної радонової води для застосування в лікувальних цілях. ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» є володільцем нерухомого майна, на яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.04.2023 у справі №757/12536/23-к накладено арешт. Зазначене майно було йому передане Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у володіння та користування згідно акту передачі.

ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» є одним з найбільших в Україні лікувальних закладів з надання санаторно-курортних та реабілітаційних послуг. Щороку на базі санаторію проходять курс лікування та оздоровлення тисячі людей. Лікувальна база, природні властивості мінеральної води дають можливість відновити здоров`я та поставити на ноги важкохворих пацієнтів. Господарська діяльність санаторію здійснюється з використанням арештованого нерухомого майна та разом з іншим майном закладу -мережами, технологічним, медичним та іншим обладнанням, машинами, транспортом, комп`ютерною та побутовою технікою, іншими основними засобами. На здійснення діяльності заклад має ліцензії та дозволи. Висококваліфікований колектив санаторію налічує 342 особи. В період війни ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» став прихистком для майже півтисячі внутрішньо переміщених осіб, які змушені були покинути свої домівки через збройну агресію Росії. ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» співпрацює з Національною службою здоров`я України за програмою медичних гарантій населення та надає послуги за напрямками: «Медичної реабілітації дорослих та дітей в стаціонарних умовах», «Медичної реабілітації дорослих та дітей в стаціонарних умовах», «Профілактика, діагностика, спостереження та лікування в амбулаторних умовах».

Накладення арешту із забороною розпорядження та користування призведе до зупинення діяльності ДП «Клінічний санаторій «Хмільник», що унеможливить проходження лікування та реабілітації осіб, які мають відповідні потреби, висококваліфікований персонал санаторію втратить робочі місця, державний та місцевий бюджет недоотримає надходження у вигляді податків та зборів. Діяльність інших суб`єктів з використанням арештованого майна неможлива та недоцільна, оскільки потребує персоналу, технологічного, медичного та іншого устаткування, мереж та комунікацій, дозвільних документів та ін.

Арештоване майно належить на праві власності ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», право власності Товариства на зазначене майно станом на день звернення із цим клопотанням не оскаржено та не скасовано у визначеному законом порядку. Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля, будь яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, що відображено в структурі ст.1 Першого протоколу. Балансу не вдасться досягти якщо на особу буде покладено надмірний та індивідуальний тягар. Тобто має бути обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, і метою, яку прагнуть досягти.

Прокурор посилається на незаконності оформлення права власності, посилаючись на певні нормативні акти, прокуратурою та ФДМУ пред`являються позови про визнання окремих об`єктів нерухомого майна власністю держави, у задоволенні яких суди відмовляють. Підтвердженням відмови щодо майна, яке є у володінні ДП «Клінічний санаторій «Хмільник», є Постанова Вищого Господарського суду від 31.08.2015 у справі №11/149/2011/5003, згідно якої касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 залишено без змін. У зазначеній справі Рівненський апеляційного господарського суду Постановою від 21.05.2015 у позові про скасування свідоцтва про право власності та визнанні право власності за державою на майно, що знаходиться у володінні ДП «Клінічний санаторій «Хмільник», відмовив. Більше того, Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 02.07.2019 в справі №48/340 зазначила, що «первісний правочин, а саме передання спірного майна Федерацією до статутного фонду Укрпрофоздоровниці, визнано Вищим арбітражним судом України законним».

Прокуратурою не доведено, чому саме такий спосіб обтяження сприятиме меті кримінального провадження. Обтяження у вигляді арешту майна вже є неспівмірним з конституційним правом власності. Окремо слід врахувати певну невизначеність законодавства України щодо набуття права власності, яке належало профспілкам та наявність суперечливої судової практики з цього приводу. Протягом строків досудового розслідування сторона обвинувачення мала достатньо часу для виконання завдань кримінального провадження. Тобто, станом на сьогодні жодної необхідності у застосуванні такого заходу як арешт майна не має. Подальше існування обтяжень у вигляді арешту майна, з забороною використання належного ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на праві приватної власності майна, негативно впливає на нормальну господарську діяльність ДП «Клінічний санаторій «Хмільник».

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала у повному обсязі. Окремо акцентувала увагу, що мета накладення арешту на майно, зазначена прокурором, не вимагає саме обмеження в користуванні майном, оскільки для збереження нерухомого майна як речового доказу достатньо лише заборони відчуження/розпорядження, без позбавлення права користування ним. Накладення арешту із забороною розпорядження та користування не є співмірним заходом у порівнянні з тими наслідками, які завдає така міра. Остання призведе до зупинення діяльності Підприємства та до зникнення великої кількості робочих місць. зупинення роботи санаторно-лікувального закладу, унеможливить проходження лікування та реабілітації осіб, які мають відповідні потреби. При цьому, діяльність інших суб`єктів з використанням арештованого майна буде неможливою, оскільки арешт було накладено виключно на майно, а для повноцінного функціонування та виконання своїх оздоровчих функцій санаторій потребує персоналу, технологічного, медичного та іншого устаткування, мереж та комунікацій, дозвільних документів та ін. Окрім того, прокуратурою не надано доказів та обґрунтувань для заборони користування, адже навіть заборони розпорядження повністю достатньо для того, щоб зробити неможливим приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачу майна. Прокуратура в обґрунтування необхідності заборони користування раніше зазначала те, що це є необхідним для передачі майна в управління, проте чинний КПК України не містить такої підстави для накладення обтяження.

Прокурор проти клопотання про скасування арешту заперечував, просив у його задоволенні відмовити. Зазначивши, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що майно розташоване на території України та перебувало у віданні загальносоюзної громадської організації, а на момент створення Федерації професійних спілок України, ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», ЗАТ «Укрпрофтур» тощо, перебувало у державній власності, та не могло бути відчужене без згоди його власника - держави в особі Фонду державного майна України. Однак, з метою незаконного заволодіння державним майном службові особи Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця» та створених ними суб`єктів господарювання, за попередньою змовою з іншими особами організували подачу до відповідного структурного підрозділу міських державних адміністрацій заяв про оформлення права колективної власності та додатків до них для подальшого незаконного отримання свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, що перебуває в їх (Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця» та створених ними суб`єктів господарювання тощо) віданні, за відсутності правовстановлюючих документів на це майно. Таким чином дії осіб, причетних до реалізації вищезазначеної схеми осіб, спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а також на приховання і маскування незаконного походження таких доходів, володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, а так само пов`язані із набуттям, володінням та використанням доходів, одержаних злочинним шляхом.

Так, під час проведення слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування отримано інформацію про об`єкти нерухомого майна, що перебувають у володінні ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), які в найближчий час плануються до відчуження, зокрема до продажу плануються: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: м. Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2Л; об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2. Зібрані під час досудового слідства докази вказують на те, що вищезазначені об`єкти нерухомості є об`єктом протиправного посягання службових осіб правоохоронних органів, працівників Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та інших фізичних та юридичних осіб.

Право власності держави Україна після розпаду СРСР, історії створення спірного майна та створення ПрАТ «Укрпрофоздоровниці», з проголошенням незалежності України 24.08.1991 право власності на майно набула держава, тому відповідно до постанови Верховної ради України №2268XII від 10.04.1992 та №3943-ХІ від 01.02.1994 орган, якому надані повноваження прийняти та розпоряджатись спірним об`єктом до визначення суб`єктів його права, є Фонд державного майна України. Таким чином, майно не могло на законних підставах перейти у власність Федерації незалежних профспілок України, яке згодом остання передала до статутного фонду ПрАТ «Укрпрофоздоровниці» (), оскільки майно перейшло у державну власність відповідно до вищезазначених положень нормативно-правових актів.

Зазначене свідчить про те, що усе майно, передане Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та у подальшому інших фізичних та юридичних осіб є державною власністю. Оскільки об`єктом кримінально протиправних дій службових осіб є вищезазначене нерухоме майно, постановою слідчого у кримінальному провадженні прийнято рішення про визнання такого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Наведені відомості свідчать про сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно, на яке накладено арешт слідчим суддею, являється речовим доказом у кримінальному провадженні; про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції; невмотивованість та безпідставність клопотання Дочірнього підприємства «КЛІНІЧНИЙ САНАТОРІЙ «ХМІЛЬНИК» ПрАТ «УКРПРОФОЗ ДОРОВНИЦЯ».

Проти тверджень представника власника майна щодо зняття заборони користування арештованим майном заперечив, зазначивши, що у разі відсутності такої заборони його неможливо передати в АРМА.

Вислухавши думку сторін, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, письмові пояснення адвоката, письмові заперечення прокурора, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 по справі №757/12536/23-к накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, зокрема, на нерухоме майно, власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: м. Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2Л;

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2,

а також вказані об`єкти нерухомого майна передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення збереження їхньої економічної вартості.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 також вбачається, що у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні зазначені об`єкти нерухомого майна постановою слідчого на підставі ст. 98 КПК України визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вважаю, що представниками власника арештованого майна відповідних висновків слідчого судді не спростовано, а відтак не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в його застосуванні відпала потреба, із чим КПК України пов`язує підстави для скасування арешту майна.

Поряд із тим, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На даній стадії провадження прокурором не надано доказів того, що користування ДП «Клінічний санаторій «Хмільник» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» арештованим майном може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

На підставі викладеного, а також з огляду на тривалість провадження та заходу забезпечення кримінального провадження, статутну діяльність Дочірнього підприємства, у володіння якого перебуває арештоване майно, слідчий суддя вважає непропорційним тривале обмеження ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» () у праві власності, із неможливістю користування належним йому майном завданням кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що скасування арешту в частині заборони користування вказаним майном не буде перешкоджати меті його накладення та не призведе до негативних наслідків, що завадять встановленню об`єктивних обставин у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає наявними підстави для часткового задоволення клопотання, в частині заборони користування наступним нерухомим майном ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме:

- об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: м. Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2Л;

- об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2.

В іншій частині клопотання слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати заборону користування, встановлену ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 по справі №757/12536/23-к, щодо наступного майна:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: м. Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2Л;

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: Хмільник, вулиця Курортна, будинок 2.

В іншій частині накладений арешт - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1