Провадження № 1-кп/756/305/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в м. Біла Церква, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючого, раніше судимого:

- 25.07.1986 Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 215- 3 КК України (1960 р.) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання на 2 роки;

- 10.03.1987 Білоцерківським районним судом Київської області за ст. 215-1, ч. 2 ст. 215-3 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 19.12.1989;

- 26.08.1991 Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 215- 3, ч. 2 ст. 140 КК України (1960 р.) до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився з місць позбавлення волі 14.06.1995;

- 22.06.2001 Київським обласним судом за ст. 61 КК України (2001 р.), ч. 4 ст. 81, ст. 86-1, ч. З ст. 142 КК України (1960 р.) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Верховного суду України від 20.05.2004 вирок змінено: перекваліфіковано ч. 4 ст. 81 КК України (1960 р) на ч. З ст. 185 КК України (2001 р.), а ст. 86-1 КК України (1960 р) - на ч. 4 ст. 187 КК України (2001 р.), в іншій частині вирок залишено без змін. Звільнився з місць позбавлення волі 06.04.2007,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121, ч.3 ст.146 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, 28.11.2013, приблизно о 20.00 год., ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою залякування громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходячись біла будинку № 5 по вул. Прирічній у м. Києві, умисно вчинили викрадення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 способом, небезпечним для здоров`я останніх, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань та спричинило тяжкі наслідки.

Так., приблизно 27.11.2013 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, вступили між собою у злочинну змову з метою побиття та залякування ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , оскільки між останніми та ОСОБА_17 , яка є знайомою ОСОБА_9 , виник конфлікт на ґрунті фінансових відносин.

28.11.2013, приблизно о 14.48 годині, ОСОБА_13 , діючи відповідно до змови з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , зателефонував зі свого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 ОСОБА_16 на його абонентський номер НОМЕР_2 , та повідомив про необхідність поговорити та запропонував зустрітись, при цьому вказав про необхідність бути присутнім на зустрічі ОСОБА_11 .

Під час даної розмови ОСОБА_16 погодився зустрітись з ОСОБА_13 28.11.2013, о 20.00 годині, неподалік станції метро «Петрівка» в м. Києві.

Приблизно о 19.50 годині, 28.11.2013, біля закладу швидкого харчування «МакДональде», що розташоване на перехресті проспекту Оболонського та проспекту Московського у м. Києві, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 зустрілись з ОСОБА_13 і невстановленим чоловіком, які приїхали автомобілем «Мерседес-Бенц Е-320», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 .

Після чого, з метою доставляння ОСОБА_11 та ОСОБА_16 на місце вчинення злочину, ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_11 та ОСОБА_16 проїхати з ними на розмову. Погодившись на пропозицію, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 сіли на заднє сидіння зазначеного автомобіля. Після цього, ОСОБА_13 , привіз їх на автомобільну парковку по вул. Прирічній, 5, в м. Києві, де їх чекали ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлені досудовим розслідуванням особи.

Після того, як ОСОБА_11 та ОСОБА_16 вийшли з автомобіля, до них підійшли ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, з метою завдати тілесні ушкодження. Реалізуючи план злочину, ОСОБА_10 , підійшовши до ОСОБА_16 , схватив останнього передпліччям за шию та кинув його на асфальтне покриття. Після того, як ОСОБА_16 упав та знаходився в лежачому положенні, що виключало його можливість оборонятись, ОСОБА_10 , усвідомлюючи нездатність потерпілого протистояти йому, наніс біля 10 ударів кулаками та ногами в обличчя і тулуб ОСОБА_16 . Одночасно з цим, ОСОБА_8 наніс біля 2 ударів металевою палкою в обличчя ОСОБА_16 , який знаходився в лежачому положенні.

В результаті нанесення ОСОБА_10 та ОСОБА_18 ударів, ОСОБА_16 був позбавлений можливості чинити опір і йому було заподіяно фізичні страждання та нанесено тілесні ушкодження.

Подолавши волю ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , який спостерігав за побиттям останнього, до супротиву, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, відкрито викрали ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , а саме, діючи проти їх волі, посадили ОСОБА_16 до салону мікроавтобуса «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_4 , а ОСОБА_11 до невстановленого автомобіля.

Після цього, ОСОБА_16 , мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 невстановленим автомобілем, вказані учасники злочину протиправно перевезли на відстань 3,5 км, а саме до паркової зони у м. Києві, неподалік гаражних приміщень за адресою: м. Київ, вул. Північна, 7.

В даному місці ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені учасники злочину, діючи проти волі ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , вивели останніх із указаних транспортних засобів. Продовжуючи свої умисні злочинні дії, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 знову почали наносити тілесні ушкодження ОСОБА_16 . При цьому ОСОБА_7 , наніс біля 10 ударів металевою палкою по тулубу, спині, голові, руках та ногах ОСОБА_16 , який знаходився в лежачому положенні і не мав можливості оборонятись. Одночасно з цим ОСОБА_10 наніс біля 10-15 ударів кулаками рук та ногами по обличчю, голові, спині, тулубу та ногах ОСОБА_16 , а ОСОБА_9 - біля 20 ударів кулаками та ногами по обличчю, голові, спині та тулубу ОСОБА_16 .

Після припинення нанесення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлені досудовим розслідуванням особи кинули ОСОБА_11 на землю і, коли він знаходився в лежачому положенні, нанесли останньому удари ногами в голову, тулуб та кінцівки.

В результаті описаних вище дій ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, нанесли ОСОБА_11 тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму: субдуральний крововилив у лівій лобно-тім`яній ділянці (розміром 6x0,9x4см), який супроводжувався зміщенням серединних структур вправо до 1 см. та стисненням шлуночків мозку, які згідно висновку експерта № 216/е відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; закрита травма лівої гомілки: перелом дистального кінця діалізу лівої малогомілкової кістки (зі зміщенням уламків) з наявністю крововиливів у оточуючі тканини, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я; крововиливи у м`які тканини лівого ліктьового суглобу, відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

ОСОБА_16 , в результаті описаних вище дій ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, згідно висновку експерта № 145/е, нанесено тілесні ушкодження, а саме: закрита травма обличчя - садна у ділянці обличчя; перелом кісток носа (зі зміщенням уламків), які відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

Крім того, ОСОБА_7 , 28.11.2013, в період часу з 20.00 год. до 21.50 год., спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, вчинивши викрадення ОСОБА_16 та ОСОБА_11 з автомобільної парковки неподалік будинку № 5 по вул. Прирічній в м. Києві, протиправно привезли останніх мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_7 , та невстановленим автомобілем до паркової зони у м. Києві, неподалік гаражних приміщень за адресою: м. Київ, вул. Північна, 7.

В даному місці вказані вище особи, діючи проти волі ОСОБА_20 , вивели останніх із указаних вище транспортних засобів. Продовжуючи свої умисні злочинні дії, ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 знову почали наносити тілесні ушкодження ОСОБА_16 . При цьому ОСОБА_7 , наніс біля 10 ударів металевою палкою по тулубу, спині, голові, руках та ногах ОСОБА_16 , який знаходився в лежачому положенні і не мав можливості оборонятись. Одночасно з цим ОСОБА_10 наніс біля 10-15 ударів кулаками рук та ногами по обличчю, голові, спині, тулубу та ногах ОСОБА_16 , а ОСОБА_9 - біля 20 ударів кулаками та ногами по обличчю, голові, спині та тулубу ОСОБА_16 .

Після припинення нанесення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлені досудовим розслідуванням особи кинули ОСОБА_11 на землю і, коли він знаходився в лежачому положенні, нанесли останньому удари ногами в голову, тулуб та кінцівки.

В результаті описаних вище дій ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, нанесли ОСОБА_22 , згідно висновку експерта № 216/е, такі тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму: субдуральний крововилив у лівій лобно-тім`яній ділянці (розміром 6x0,9x4см), який супроводжувався зміщенням серединних структур вправо до 1см та стисненням шлуночків мозку, що відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; закрита травма лівої гомілки: перелом дистального кінця діалізу лівої малогомілкової кістки (зі зміщенням уламків) з наявністю крововиливів у оточуючі тканини, що відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я; крововиливи у м`які тканини лівого ліктьового суглобу, що відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Обвинувачений підтримав клопотання, пояснив, що не заперечує проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав, прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання, вказала, що по кримінальному провадженню є підстави для звільнення обвинуваченого у зв`язку з закінченням строку давності, що відомості щодо наявності обставин які вказують, що перебіг строку давності зупинявся чи перевивався на момент подачі клопотання відсутні. Потерпілий ОСОБА_23 подав до суду заяву, в якій вказав, що він не заперечує проти закриття кримінального провадження з цих підстав.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження але важливо - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК). Також, не є обов`язковою умовою для звільнення від кримінальної відповідальності визнання вини обвинуваченим.

Як вбачається з обвинувального акту та досліджених судом документів, обвинувачується за ч.2 ст.121,ч.3 ст.146 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, кримінальні правопорушення мали місце 28.11.2023, тобто з моменту їх вчинення вже минуло 10 років, відомості про вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень або ухилення від слідства чи суду відсутні, обвинувачений згоден на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, тому суд вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовими доказами слід розпорядитись на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.49,106 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.286, 288 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 - задовольнити.

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121,ч.3 ст.146 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно нього - закрити.

Речові докази: одяг потерпілого ОСОБА_11 (куртка чорного кольору, джинсові брюки синього кольору, пара шкарпеток та пара черевиків, які зберігаються в УМЗ ГУМВС України в м.Києві-повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1