Справа № 308/2507/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2025 року м. Ужгород
В обґрунтування скарги зазначає, що ним подано заяву про вчинення злочину, на підставі якої було відкрито вказане кримінальне провадження. Зокрема, заявник повідомив про незаконні дії з боку посадових осіб Ради адвокатів Закарпатської області ( ОСОБА_5 ) та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області ( ОСОБА_6 ), внаслідок яких йому завдано моральної та майнової шкоди в розмірі 978 310 грн.
На підставі чого, ОСОБА_3 подано «Заяву-клопотання про залучення його як потерпілого у порядку ст. 55 КПК України до вказаного вище кримінального провадження та винесення у порядку ст. 220 КПК України у триденний строк Постанови про визнання його потерпілим, із заявленою моральною, майновою шкодою потерпілому в сумі 978 тис грн.
Однак дізнавач, на переконання ОСОБА_3 , виніс постанову про відмову у визнанні заявника потерпілим, що суперечить нормам кримінального процесуального законодавства.
Зокрема вказує, що оскаржувану постанову дізнавач мотивував не доведенням заявником завдання йому моральної, фізичної чи матеріальної шкоди, при тому, що кримінальне провадження відкрите саме за заявою про завдання ОСОБА_3 шкоди. Крім того, у оскаржуваній постанові дізнавач посилається ст. 162 КК України, яка не має ніякого відношення до даного кримінального провадження.
З урахуванням наведеного у скарзі, ОСОБА_3 просить скасувати постанову дізнавача про відмову у визнанні його потерпілим від 13.02.2025 року; у разі виявлення порушень у діях (бездіяльності) вказаного органу досудового розслідування порушення конституції України, законів та КПК України, а також прав та інтересів заявника - просить постановити окрему ухвалу задля звернення уваги вищестоящих уповноважених органів - на встановлені факти порушень конституції, КПК України, прав заявника (скаржника), які потребують вжиття заходів реагування.
Особа яка подала скаргу ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв.
Дізнавач, рішення якого оскаржується, у судове засідання також не з`явився, однак, від дізнавача Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Згідно ч. 1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Слідчим суддею встановлено, що 10.02.2025 року ОСОБА_3 звернувся до сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, в якій зазначено, що кримінальним правопорушенням, йому завдано майнової шкоди в розмірі 978 тис. грн..
13.02.2025 року дізнавачем ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у задоволення даного клопотання про визнання потерпілим.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
За змістом цієї норми, слідчий, дізнавач або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, що дізнавачем вчинено не було.
Мотивуючи відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, дізнавач вказує, що заявником не було надано доказів завдання йому кримінальним правопорушенням майнової, моральної чи фізичної шкоди.
Також дізнавач описуючи поняття «потерпілий», посилається кваліфікуючі ознаки ст. 162 КК України, зокрема що є об`єктом посягання в розумінні даної статті.
Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Під час проведення перевірки обставин, викладених у клопотанні ОСОБА_3 про залучення до кримінального провадження у якості потерпілого, дізнавачем в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник у клопотанні та не наведено мотивів їх відхилення.
Зокрема у своєму клопотанні ОСОБА_3 зазначив, що через незаконне позбавлення його права займатись адвокатською діяльністю, він втратив заробіток у розмірі 489155 грн., а також зазнав моральної шкоди в розмірі 489155 грн.
Натомість дізнавачем не були перевірені вказані обставини, в оскаржуваній постанові відсутні посилання про проведення допиту ОСОБА_3 для встановлення всіх обставин, викладених у клопотанні, не вказано, який саме обсягу слідчих дій проводиться, які спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, що дали б підстави вважати, що заявнику завдано чи не завдано матеріальної або моральної шкоди.
Натомість, дізнавач формально зазначено, що ОСОБА_3 не надано доказів завдання йому моральної, фізичної чи матеріальної шкоди, що саме по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Поряд з цим, відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином , КПК України чітко передбачає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, та відповідно які рішення приймаються слідчим суддею за результатами розгляду скарги.
ОСОБА_3 згідно прохальної частини скарги просить у випадку наявності підстав, винести окрему ухвалу відносно органу досудового розслідування.
Слідчий суддя розглянувши скаргу в межах висунутих вимог зазначає, що підстави для постановлення окремої ухвали відсутні та звертає увагу скаржика на вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, згідно якої, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Враховуючи вищенаведене , скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369КПК України слідчий суддя -
Скаргу задовольнити частково.
В іншій частині вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Час та дата складання повного тексту ухвали 10.03.2025 року о 16 год. 15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1