Справа № 229/2660/23
У Х В А Л А

20 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422 від 13 лютого 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , стосовно якого застосований запобіжний захід у виді триманні під вартою.

12 березня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено про наявність ризиків, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого з підстав, викладених у ньому та вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що заявлені ризики необґрунтовані, обвинувачений належним чином виконував покладені на нього обов`язки, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року строк тримання під вартою обвинуваченому продовжений до 28 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Так, ОСОБА_4 є військовослужбовцем, раніше не судимий, одружений, має зареєстроване місце проживання, неповнолітніх дітей не має.

ОСОБА_4 обвинувачується у заподіянні тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, покарання за який передбачено до 10 років позбавлення волі, що вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи, яка обвинувачується у його вчиненні.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого йому злочину наведені прокурором у своєму клопотанні із посиланням на відповідні матеріали досудового розслідування.

При цьому суд, виходить з того, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованого правопорушення, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

У клопотанні прокурор посилається на те, що на теперішній час існують ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення ним інших кримінальних правопорушень, і саме ці ризики були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого від суду прокурор зазначає, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в умовах воєнного стану. Ці обставини можуть свідчити про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду та відбування покарання у разі визнання його винуватим.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В обґрунтування ризику впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні прокурор зазначає, що обвинувачений має мотив та можливість внаслідок звання та посади в ЗСУ у також наявних у нього навичок та знань вплинути на свідків, які разом із ним проходять військову службу в одній військовій частині, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Оцінюючи можливість впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень у кримінальному провадженні, зокрема на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин ризик незаконного впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього їх допиту судом.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків, які ще не допитані судом, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ним показань.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення прокурором обґрунтований тим, що обвинувачений продовжуючи військову службу здатен вчинити новий військовий злочин, в тому числі непокору, дезертирство, ухилення від виконання обов`язків військової служби, насильство чи погрозу насильства щодо начальника, з метою подальшого посягання на встановлений порядок військової служби чи ухилення від кримінальної відповідальності шляхом втечі.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Харченко проти України», відповідно до якої тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля.

Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які є реальними, а саме ризики переховування від органів суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів без визначення застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України.

Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду.

Суд не вбачає можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не надані.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні триває підготовче судове провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 199, 376, 315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 18 травня 2025 року включно, з утримання на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації у АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинуваченого.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1