Справа180/1302/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000189 від 25.04.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 року близько 14 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на території дитячого майданчику, розташованого поблизу багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в України" від 24.02.2022 № 2102-X1, строк дії якого продовжено на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 року № 3564-ІХ, викрав мобільний телефон марки Samsung моделі SM-A7000, ринковою вартістю 1345 грн. 80 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму, викраденим майно розпорядився на власний розсуд.

Також, 19.04.2024 року близько 14 год. 10 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на балконі квартири АДРЕСА_3 , на грунті побутового конфлікту, діючи умисно, протиправно, незаконно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, схопив правою рукою п`ятий палець лівої руки ОСОБА_8 , та здійснив тиск на дистальну фалангу пальця у зворотному природному стану згину напрямку, після чого наніс один удар долонею правої руки в область лівого ока ОСОБА_8 та відштовхнув руками, внаслідок чого ОСОБА_8 вдарилась лівою частиною грудної клітини об підвіконня балкону. Згідно висновку судово-медичної експертизи №126-Е від 26.04.2024 року, у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нігтьової фаланги 5 пальця лівої кисті зі зміщенням, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю 6 діб, але не більше як три тижня (21 день), а також тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока з переходом на ліву виличну область, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, на підставі п.2.3.3 та п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 125 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, вказані вище, пояснив, що на лавці побачів мобільний телефон, натиснув на кливіши, телефон був у робочому стані, витяг сім-карту та забрав телефон. Також пояснив, що був в гостях разом з ОСОБА_9 , знаходячись на балконі у них виник конфлікт. ОСОБА_9 намагалась видавити йому глаз, він схопив її за палець та відштовхнув, у вчиненому кається, просить суд суворо не карати, обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджує докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким в судовому засіданні не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати: за ч. 4 ст. 185 КК України, тому що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Однак, 09.08.2024 набрав чинності Закон України№ 3886-ІХ«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028 грн.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діяння, вони мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну відповідальність особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі меншому, аніж встановлено нормою вищезазначеного закону.

Як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні ним крадіжки майна на суму 1345,80 грн. і внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , що скасовує його кримінальну відповідальність за вчинені ним дії.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачено, що у разі якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_5 і обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 125 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється кримінальним проступком, те, що він завдав шкоду здоров`ю іншій особі.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризуються добре, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових правопорушень повинна бути міра покарання у вигляді пробаційного нагляду із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи відповідно до вимог ст. 124 КПК України необхідно віднести на рахунок держави у зв"язку із закриттям кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року пробаційного нагляду.

На підставі п.п. 1,2,3 ч.2 та п.4 ч.3 ст.59-1 КК покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000189 від 25.04.2024, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Речові докази: мобільний телефон Samsung моделі SM-A7000, долучений до матеріалів кримінального провадження та який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області за квитінцією № 0030 - повернути потерпілому ОСОБА_7 ..

Судові витрати на залучення експерта у сумі 260 гривень 00 копійок за проведення судово-товарознавчої експертизи №2230/24 від 29.04.2024 року віднести на рахунок держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя: ОСОБА_1