справа № 619/8556/24
провадження № 1-кп/619/191/25
ВИРОК

іменем України

09 січня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальне провадження №0000904 від 07.08.2024 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

07.08.2024 близько 11 год 55 хв в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його пасинком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник конфлікт на підставі неприязних стосунків, що склалися між ними.

В ході вищевказаного конфлікту, ОСОБА_4 , діючи на підставі раптово виниклого умислу, спрямованого на нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, перебуваючи в одній з кімнат будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , схопив правою рукою з тумбочки ніж та наніс останньому один удар ножем в область черевної порожнини. В результаті вказаних дій, у ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи, встановлені такі тілесні ушкодження: одне колото-різане поранення живота в ділянці епігастрію проникаюче до черевної порожнини з наскрізним пораненням шлунку в ділянці малої кривизни, та з пораненням брижі поперечної ободової кишки по ходу раньового каналу, яке в своїй течії ускладнилось розвитком не напруженої гематоми заочеревного простору, гемоперитонеуму та сероми післяопераційної рани. Ці ушкодження утворилися в результаті одноразової ударної травматичної дії гострим предметом, володіючого колюче-ріжучими властивостями, які могли бути отримані в строк, зазначений в фабулі. Вищезазначене поранення потребувало негайного хірургічного втручання, яке і було проведено потерпілому в спеціалізованому лікувальному закладі КНП «ОКЛ»: «07.08.2024р. діагностична лапароскопія, лапаротомія. Ушивання рани шлунку. Ушивання брижі поперечно-ободової кишки. Дренування черевної порожнини; 19.08.2024 р. ушивання країв лапаротомної рани». Згідно наданої медичної документації ОСОБА_5 з 06.09.2024 по 01.10.2024 знаходився на лікуванні КНП «ОКЛ» з діагнозом: довгонезаживаюча рана черевної стінки. Стан після лапаротомії від 07.08.2024. За ступенем тяжкості: одне колото-різане поранення живота в ділянці епігастрію проникаюче до черевної порожнини з наскрізним пораненням шлунку в ділянці малої кривизни, та з пораненням брижі поперечної ободової кишки по ходу раньового каналу, яке в своїй течії ускладнилось розвитком не напруженої гематоми заочеревного простору, гемоперитонеуму та сероми післяопераційної рани відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1 «а» 2.1.2, 2.1.3 «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 № 6).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши суду про обставини вчиненого злочину так, як це викладено вище.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною, його дії, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України.

Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановив, що раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує відповідальність обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості та всі обставини вчиненого злочину, дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, думку потерпілого, поведінку обвинуваченого, спрямовану на усунення негативних наслідків.

Суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від основного покарання з випробуванням, у відповідності зі ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з іспитовим терміном в один рік.

Згідно вимог ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт майна накладений згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 12.08.2024- скасувати.

Речові докази: кухонний ніж довжиною 28 см, з нашаруванням речовини бурого кольору РБК; фрагмент картонної трубки, з нашаруванням РБК; три фрагменти дерев`яної ковіньки, запаковані кожен окремо; зріз ковдри, з кімнати № 1, з нашаруванням РБК; зріз килиму, з кімнати № 1, з нашаруванням РБК; мітла з дерев`яною ручкою, довжиною 80 см., які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 3 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області - знищити

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1