ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/470/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

під час судового засідання в кримінальному провадженні, внесеному ЄРДР № 0000407, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, який

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та

який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , дільничний офіцер поліції сектору

дільничних офіцерів поліції відділу превенції Дарницького УП ГУ

НП у м. Києві, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України,

встановив:

Історія провадження

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 22 листопада 2021 року.

Наразі вказане кримінальне провадження перебуває на стадії допиту свідків.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання, за змістом якого просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні 23 квітня 2025 року за участі всіх учасників суд перейшов до обговорення заявленого прокурором клопотання.

Вимоги заявленого клопотання

Вимоги клопотання прокурора узагальнено зводяться до такого:

- ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України;

- відповідні обставини підтверджуються вагомими доказами, зібраними під час досудового розслідування;

- наявні обставини, які свідчать про те, що існує ризик вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, щодо: (1) переховування від органу досудового розслідування та/або суду; (2) незаконно впливати на потерпілих та свідків; 3) перешкоджати кримінальному провадженню;

- застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків;

- у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання визначити заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Узагальнені позиції учасників

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання із підстав викладених у ньому, просив його задовольнити. Вказавши, що ОСОБА_5 у судові засідання не з`являється, зазначаючи про хворобу, але відповідні медичні документи до цього часу суду не надав. Вважає, що таким чином, ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим декілька разів не з`явився за викликом до суду без поважних причин і не повідомив про причини своєї неявки. Ураховуючи неналежне виконання ним процесуальних обов`язків, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував, як і щодо доводів прокурора з приводу обґрунтованості вказаних ризиків. Вказував, що ризик ухилення обвинуваченого від суду не ґрунтується на викладених фактичних обставинах, враховуючи те, що ОСОБА_5 ніколи не ухилявся від явки, на виклики до суду прибуває. Вважає, що ризик впливу на свідків та потерпілих не може братися до уваги судом, оскільки левова частка з них вже безспосередньо допитані судом. Ризик щодо перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином теж недоведений, оскільки твердження прокурора не обґрунтовується жодними доказами. З огляду на наведене, захисник просив відмовити стороні обвинувачення у задоволенні цього клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився із тезами, які були оголошені його захисником та зазначив, що він був відсутній у судовому засіданні лише один раз - 19 березня 2025 року, втім зазначене було обумовлене його лікарняним. Вказував, що ризик ухилення є надуманим, позаяк він не ухиляється від явки у судові засідання та намір такий відсутній.

Суд, перевіривши мотиви клопотань, заслухавши доводи осіб стосовно заявленого клопотання, виходить із такого.

Мотиви суду

Положення закону та інших джерел права

Запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою (ст. 176 КПК України).

В силу ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України у разі вирішення питання застосування або продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлені такі складові - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб.

Водночас КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. ???

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Так, вирішуючи питання щодо можливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

З урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , а саме вчинення кримінальних правопорушень, покарання за які передбачене у виді реального позбавлення волі на строк від трьох до семи років; позбавлення волі на строк від трьох до восьми років; позбавлення волі на строк від двох до п`яти років (може бути призначене за злочини, передбачені ч. 2 ст. 189; ч. 2 ст. 365; ч. 2 ст. 162 КК України, у вчиненні яких він обвинувачується), тож суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Означені покарання в разі визнання ОСОБА_5 винуватим в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду.

Незважаючи на заперечення сторони захисту, суд переконаний, що співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Окрім цього, за останні кілька місяців обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово допускав неявки в судові засідання, а саме: 03 грудня 2024 року, 25 лютого 2025 року та 19 березня 2025 року. Водночас, така процесуальна поведінка обвинуваченого була і на початку судового розгляду цього кримінального провадження, хоча за відсутності інших учасників судового розгляду не всі такі випадки були зафіксовані журналом судового засідання.

Суд наголошує на тому, що ОСОБА_5 повторно за судовими викликами до суду не з`являвся, у день вказаних судових засідань уникав контактів за абонентським номером оператора стільникового зв`язку, що перебуває в його користуванні, через це суд був позбавлений можливості провести судове засідання за відсутності обвинуваченого, який ухилявся від суду та з`ясувати причини такої неявки.

При цьому в одне і з таких засідань, а саме 19 березня 2025 року, з`явилася свідок ОСОБА_6 , яку суд не мав можливості допитати, а наразі вживаються заходи до її примусового приводу у судове засідання.

Більше того, адвокат ОСОБА_4 - захисник ОСОБА_5 який здійснює захист останнього повідомляв суд, що йому не відомі причини неявки його підзахисного та 19 березня 2025 року захисник теж не зміг встановити контакт з обвинуваченим.

Суд зазначає, що відповідно до статей 42, 318, 323 КПК України судовий розгляд здійснюється з обов`язковою участю обвинуваченого, то очевидно, що неприбуття останнього у судове засідання є підставою для відкладення судового розгляду.

Водночас, на переконання суду, неодноразове неприбуття у судове засідання обвинуваченого ОСОБА_5 без поважних причин є саме ухиленням від явки до суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), адже це унеможливлює здійснення судового розгляду та призводить до відкладення судових засідань і як наслідок до невиправданого затягування судового провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наразі існує ризик переховування обвинуваченим ОСОБА_5 від суду.

Ризик впливу на свідків та потерпілих

ОСОБА_7 є і ризик впливу на потерпілих та свідків. Зважаючи на те, що частина із перелічених осіб безпосередньо судом ще не допитані.

КПК України встановлює, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України), тобто ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

З урахуванням відомих ОСОБА_5 обставин кримінальних правопорушень та матеріалів кримінального провадження останній зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та потерпілими і схиляти їх до зміни наданих слідству показань, у тому числі з метою його виправдання та уникнення відповідальності.

Суд також зважає на те, що у цьому випадку обвинувачення значним чином ґрунтується на показаннях потерпілих та свідків, які по суті стосуються діянь ОСОБА_5 , то відповідно саме він може бути зацікавлений у зміні чи відмові від показань.

Незважаючи на ту обставину, що частина потерпілих і свідків вже допитані суд не виключає ризик впливу і на них, оскільки сторона захисту попередньо зазначала, що буде наполягати на повторному допиті окремих свідків.

За таких обставин, суд вважає, що прокурором переконливо доведено, що ризик впливу на свідків та потерпілих продовжує існувати.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 , як колишній працівник правоохоронного органу набув широке коло зв`язків серед службових осіб правоохоронних органів. До того ж, у нього наявні відповідні організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, зокрема для штучного створення доказів захисту, незаконного впливу на органи досудового розслідування, прокуратуру та інших учасників кримінального провадження.

Також суд ураховує обізнаність ОСОБА_5 щодо способів та методів розслідування кримінальних правопорушень та відповідні знання він може використати для подальшого перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 володіє знаннями, що дає йому можливість вдаватись до різних способів перешкоджання кримінальному провадженню, тому, суд вважає доведеним ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, враховуючи надані матеріали, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає обґрунтованою необхідність у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу.

Запобіжний захід, який слід застосувати до ОСОБА_5 .

Так, суд враховує, що дії, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, тобто є кримінально караними.

Також покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, пов`язані із позбавленням волі.

Враховує суд і існуючі ризики, про які йшлося, численні неявки обвинуваченого, в чому прослідковується позиція обвинуваченого спрямована на ухилення від явки до суду.

Судом було встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, також суд бере до уваги майновий стан обвинуваченого, про що зазначалось захисником у судовому засіданні.

Окрім того, суд враховує, що станом на день вирішення клопотання обвинуваченому виповнилось 26 років, тобто є особою молодого віку, тривалий час працював у силових структурах.

Водночас, встановлені ризики не нівелюються зазначеними обставинами.

На переконання суду, запобігти встановленим ризикам, із урахуванням наведеного в цій ухвалі, можливо шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Адже тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а прокурор не довів, що запобігти встановленим ризикам можна виключно шляхом застосування такого запобіжного заходу. Натомість, враховуючи ступінь ймовірності їх настання, запобігти їм можливо саме за допомогою домашнього арешту.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, особиста порука та особисте зобов`язання, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. Адже у випадку їх застосування, з огляду на встановлені судом ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України

З урахуванням того, що судом застосовується запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого, наслідки їх невиконання.

З огляду на встановлені ризики, обставини, викладені у висунутому обвинуваченні та дані матеріалів клопотання, на обвинуваченого слід покласти також обов`язки, об`єктивна необхідність у яких доведена, а саме: прибувати за першим викликом до суду; не відлучатись за межі м. Києва, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування у поза процесуальний спосіб з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Такі обов`язки за своїм характером не є занадто обтяжливими для ОСОБА_5 .

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , визначити до 21 червня 2025 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, позицій сторін та їхній доводів, враховуючи особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби, як наслідок клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

З огляду на викладене та керуючись статтями 2, 7, 176-177, 181, 182, 183 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу суду строком на шістдесять днів, тобто до 21 червня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатись за межі м. Києва, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування у поза процесуальний спосіб з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , визначити до 21 червня 2025 року включно.

Здійснення контролю за виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків доручити прокурору Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000407.

Направити ухвалу для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0.25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1