Дата документу 17.04.2025Справа № 554/4706/25
Провадження № 1-кс/554/4969/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання дізнавача СД відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000091 від 31.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК, про накладення арешту на майно,-

встановив:

Дізнавач звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що до чергової частини ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області 31.03.2025 надійшло повідомлення поліцейського РПП СПД № 2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про те, що 30.03.2025 неподалік Троянівського водосховища в межах Диканської ТГ Полтавської області було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя сел.Опішня Зіньківського району Полтавської області в салоні якого знаходилися 4 білі полімерні мішки з річковими раками.

Вказане повідомлення зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) за № 7246 від 30.03.2025.

В подальшому, 31.03.2025 СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за вказаним фактом зареєстроване кримінальне провадження № 000091 за ч. 1 ст. 249 КК України.

В період часу з 18 години 10 хвилини до 19 години 58 хвилин 30.03.2025 проведено огляд місця події автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д.Н.З. НОМЕР_1 , який знаходиться на ґрунтовій дорозі неподалік Троянівського водосховища поблизу сел. Диканька Полтавського району Полтавської області, під час якого були виявлені, оглянуті, сфотографовані та вилучені: рюкзак чорного кольору з надписом REEBOK в якому мається: гумовий рибацький комбінезон, 4 котушки лєски, ніж в чохлі, два металевих садки, а також в салоні автомобіля білий поліетиленовий пакет з недоїдками їжі та виловлений річковий рак в кількості 1725 штук та сам автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д.Н.З. НОМЕР_1 , синього кольору, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під керуванням ОСОБА_5

31.03.2025 рюкзак чорного кольору в якому мається: гумовий рибацький комбінезон, 4 котушки лєски, ніж в чохлі, два металевих садки, а також в салоні автомобіля білий поліетиленовий пакет з недоїдками їжі та виловлений річковий рак в кількості 1725 штук визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та передані на відповідальне зберігання у камеру зберігання речових доказів СПД №2 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (вул. Газовиків, 1, сел. Диканька, Полтавського району Полтавської області).

Вилучений 31.03.2025 автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д.Н.З. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та перебував під керуванням ОСОБА_5 визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та поміщений на території СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області(вул. Газовиків, 1, сел. Диканька, Полтавського району Полтавської області).

31.03.2025 протиправно виловлений річковий рак в кількості 1725 штук визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та, як такий, що піддається швидкому псуванню, згідно накладної був переданий провідному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_7 .

Опитаний 30.03.2025 ОСОБА_5 від дачі пояснень згідно ст.63 Конституції України відмовився.

Вилучені в ході огляду місця події раки набуті в результаті вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, у зв`язку з чим відповідає критеріям, зазначеним у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.

31.03.2025 року вище вказані речі, предмети та автомобіль, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

11.04.2025 на адресу суду надійшла заява власника майна ОСОБА_6 , в якій останній зазначає, що є власникомавтомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д.Н.З. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 та даний автомобіль ніякого відношення до кримінального провадження не має. Прохає відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на його автомобіль. Розгляд проводити без його участі та повернути законному володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.04.2025 від володільця майна ОСОБА_5 надійшла заява про повернення йомуавтомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д.Н.З. НОМЕР_1 . Розгляд проводити без його участі.

У судове засідання слідчий не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала у повному обсязі, прохала його задовольнити.

Розглянувши клопотання по суті поставлених вимог, перевіривши надані до клопотання матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В своєму клопотанні дізнавач посилається на те, що є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д.Н.З. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рюкзак чорного кольору з надписом REEBOK в якому мається: гумовий рибацький комбінезон, 4 котушки лєски, ніж в чохлі, два металевих садки, білий поліетиленовий пакет з залишками продуктів харчування є речовими доказами та їх необхідно зберегти у тому ж стані.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 7) арешт майна (ст. 131 КПК України).

Частиною п`ятою статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, діюче кримінально процесуальне законодавство України передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються з числа визначених ст. 84 КПК України.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність арешту майна доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії заявника. Наявність таких обставин, яким версія заявника не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії є підставою для розумного сумніву в доведеності доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

У цьому випадку, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив, що у ракурсі наданих сторонами матеріалів, у справі з дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом» не можливо говорити, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, а саме передбачене абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

За змістом положень ст. 2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, слідчий суддя, ураховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170, 172, 173, 376 КПК України, слідчий суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події 30.03.2025 рюкзак чорного кольору з надписом REEBOK в якому мається: гумовий рибацький комбінезон, 4 котушки лєски, ніж в чохлі, два металевих садки, білий поліетиленовий пакет з залишками продуктів харчування.

Визначити місцем зберігання рюкзака чорного кольору з надписом REEBOK в якому мається: гумовий рибацький комбінезон, 4 котушки лєски, ніж в чохлі, два металевих садки, білий поліетиленовий пакет з залишками продуктів харчування кімнату зберігання речових доказів СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події 30.03.2025 транспортний засіб, а саме автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д.Н.З. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження, з дозволом на користування.

Передати автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д.Н.З. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередити про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1