УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Справа № 610/77/23

Провадження 1-кп/621/58/25

24 січня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №610/77/23 (провадження ЄРДР №0000759 від 17.11.2022) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 111-1 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа №610/77/23 (провадження ЄРДР №0000759 від 17.11.2022) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 111-1 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2023 справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні досліджені письмові докази сторони обвинувачення та захисту, допитаний обвинувачений ОСОБА_6 .

Учасники судового засідання заявили про можливість завершення судового розгляду та присили час для підготовки до судових дебатів.

Одночасно, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначив, що строк дії раніше обраного запобіжного заходу спливає 13.02.2025, судовий розгляд справи не завершено. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину колабораційній діяльності, за вчинення якого, в разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому продовжують існувати ризики, передбачені статті 177 КПК України, та які стали підставою для застосування такого суворого запобіжного заходу, а саме: ризик переховуватися від суду з метою уникнути покарання, в тому числі й на непідконтрольній території в умовах воєнного стану. Зазначив, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечував проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому. Вказав, що обвинувачений перебуває під вартою понад рік, а ризики, на які посилається прокурор, відсутні на момент розгляду клопотання. Обвинувачений давно мав можливість покинути своє місце проживання, однак постійно знаходився за місцем своєї реєстрації, разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, має батьків похилого віку, характеризується позитивно, має дружину й неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Лише суворість пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винуватим, не може бути підставою для автоматичного продовження запобіжного заходу, а тому просить застосувати до підзахисного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, вказавши, що не тікав і не збирається тікати, жодних кримінальних правопорушень ніколи не вчиняв, ризик переховування чи вчинення іншого кримінального правопорушення відсутній та не підтверджується належними доказами. Вказав, що до матеріалах справи надані недостовірні відомості про його незадовільну характеристику та про притягнення до відповідальності, тоді як він є раніше не судимою особою.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне:

Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ч.3 статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування (судового розгляду) до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років.

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 11.07.2023 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, в подальшому продовжений.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.09.2024 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначено розмір застави.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.09.2024 скасовано ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 02.09.2024 в частині визначення розміру застави. В обґрунтування такої позиції суд апеляційної інстанції зазначив, що суспільний інтерес в даному кримінальному провадженні, пов`язаному з вчиненням особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який в даному випадку превалює над приватним, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи обвинуваченого та застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Апеляційний суд вказав, що судове рішення має забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Право людини на свободу є основоположним, однак не абсолютним. Інкриміноване обвинуваченому правопорушення вчинене під час дії воєнного стану в період повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації, що підвищує суспільну небезпеку та ймовірність настання ризиків, на які посилається сторона обвинувачення.

На час розгляду даного клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою обставини провадження не змінилися, судовий розгляд справи не завершено, а ризики, що були підставою для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Згідно ч.6 статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

Рішенням Конституційного Суду України від 19.06.2024 року № 7-р (ІІ) 2024 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини шостої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, положення вказаної статті визнано такими, що відповідає Конституції України (є конституційною).

В обґрунтування такої позиції, зокрема, зазначено, що згідно з приписами частини першої статті 17 Конституції України в умовах воєнного стану захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної, інформаційної безпеки є не лише найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу, а й невіддільною умовою збереження української державності як такої. Конституційний Суд України вбачає правомірною мету, з якою законодавець доповнив частиною шостою статтю 176 Кодексу, маючи намір посилити захист суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України за рахунок установлення вказаною нормою Кодексу тимчасово (на період дії воєнного стану) особливого порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів, які за тяжкістю й характером є наднебезпечними в умовах воєнного стану.

З огляду на зазначені обставини, суд вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про високу ймовірність настання ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими статтею 177 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, та одночасно не вважає за можливе змінити запобіжний захід на менш суворий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 314-316, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківській слідчий ізолятор" на 60 (шістдесят днів), тобто до 24 березня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Відкласти судовий розгляд справи до 14:00 години 10 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у цей же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 24.01.2025.

Суддя ОСОБА_10