Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9544/24
Номер провадження 1-кс/711/2643/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000447 від 12.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новостав-Дальний, Ровенського району, Ровенської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не є особою з інвалідністю, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0000447 від 12.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000447 від 12.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, п.1, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування період часу в ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з тривалими неприязними відносинами.

В подальшому, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з якою ОСОБА_5 перебуває у шлюбі, останній звернувся до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проханням виготовлення саморобного вибухового пристрою, для подальшого вчинення вбивства ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , однак ОСОБА_10 не сприйняв дане прохання як реальне.

В період часу з серпня по листопад 2024 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , здійснили неодноразові візити до території домоволодіння за адресою проживання ОСОБА_10 : АДРЕСА_3 , та здійснили передачу речовин та елементів, що необхідні для виготовлення саморобного вибухового пристрою, а саме: перманганат калію, порох, алюмінієву пудру, фрагменти сталевих труб та з`єднувальні елементи та наполягали на необхідності термінового виготовлення саморобного вибухового пристрою.

В подальшому, ОСОБА_10 , 11.11.2024, розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , та реальність їх намірів, повідомив про даний факт правоохоронні органи та був залучений до конфіденційного співробітництва, та діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття та документування злочинних дій останніх.

Згідно розробленого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 плану, ОСОБА_10 повинен був виготовити саморобні вибухові пристрої з наданих йому вище речовин та матеріалів та здійснити спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 умисне вбивство ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом підриву вказаних саморобних вибухових пристроїв, які вони повинні всі разом закинути у вікна будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживали потерпілі в узгоджений час і дату.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21 листопада 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_10 за вищевказаною адресою здійснили обговорення щодо необхідних складових елементів конструкції, саморобних вибухових пристроїв, призначених для вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також наполягали на виготовлені саморобного вибухового пристрою для проведення випробувань перед вчиненням вбивства.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 27 листопада 2024 року, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 , неодноразово обговорювали деталі вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме необхідну кількість вибухових пристроїв та цього ж дня спільно з ОСОБА_10 на відкритій місцевості здійснили підрив саморобного вибухового пристрою, які в період часу з 21.11.2024 по 27.11.2024 виготовив ОСОБА_10 з вищеописаних речовин та матеріалів, які йому надали ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

В подальшому, 03.12.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території власного домоволодіння, спільно з ОСОБА_10 вкотре обговорювали деталі вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме можливість залучення до вчинення умисного вбивства інших осіб, необхідну кількість саморобних вибухових пристроїв в кількості чотирьох, які повинен був виготовити ОСОБА_10 , способу їх підриву, а саме необхідності закинути вибухові пристрої в спальну кімнату, де будуть відпочивати ОСОБА_8 та ОСОБА_11 через вікна будинку, необхідність придбання маскувального одягу (шапок, балаклав). Під час обговорення попередньо домовились про вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_11 06.12.2024 близько 03 години та необхідності зустрічі всіх учасників за адресою: АДРЕСА_2 , близько 01 години, для більш детального обговорення.

06.12.2024 близько 00 годин 50 хвилин ОСОБА_10 , за попередньої домовленості, яку обговорювали 03.12.2024, імітуючи при цьому роль співвиконавця вчинення кримінального правопорушення, прибув до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , із наявними при собі чотирма виготовленими вибуховими пристроями, які він виготовив на їх замовлення, для вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , де передав їх ОСОБА_5 , однак ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з причин, що не залежали від їх волі не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, так як були затриманні працівниками правоохоронних органів за місцем свого проживання.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.п. 1, 12 ч.2 ст. 115 КК України, в незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

06.12.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.п. 1, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 13.11.2024;

- даними протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 06.12.2024;

- даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 18.11.2024;

- даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 від 18.11.2024;

- даними протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 від 06.12.2024;

- даними протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 06.12.2024.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який відповідно до ч.3 ст.15, п.п.1,12 ч.2 ст. 115 КК України карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Ініціатор клопотання вказує, що метою застосування до ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик можливого переховування від органу досудового розслідування з підстав тяжкості покарання, що загрожує, також узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, що не пов`язаний із триманням під вартою, усвідомлюючи, що він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України так як, відповідно до встановленої КПК України процедури отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_5 знайомств, зв`язків, обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі показам.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що в органу досудового розслідування відсутні гарантії належної правомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та можливість вчинити ним як інше кримінальне правопорушення, так і завершити розпочате ним, яке не було завершене з причин що не залежали від його волі.

На теперішній час в органу досудового розслідування немає даних про те, що ОСОБА_5 не може утримуватися в умовах СІЗО.

Виходячи з усього вище перерахованого, на переконання сторони обвинувачення, жоден із м`якших запобіжних заходів не здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наведеним вище ризикам.

При цьому, беручи до уваги вимоги п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину з застосуванням насильства, суд одночасно з застосуванням запобіжного заходу вигляді тримання під вартою має право не визначати можливість внесення застави, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий, за погодженням з прокурором, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, є обґрунтованою на підставі вже зібраних органом досудового розслідування доказів. Крім того зауважив на реальності та обґрунтованості існуванні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, в разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, може переховуватись від слідства та суду. Також, для уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни раніше наданих показань чи відмови від надання показань, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, з якими він проживає в одному населеному пункті, обізнаний про місце їх проживання, зокрема на ОСОБА_10 , який є заявником та кумом останнього. Крім того, існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, оскільки ним та іншим підозрюваним було висловлено рішучість у здійсненні вбивства потерпілих, яке не було закінчено з незалежних від нього обставин. А тому, зважаючи на особливості подій кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваного продовжує існувати, що створює істотну загрозу іншим членам суспільства. Так, обставини подій свідчать про наявність з боку підозрюваного недостатньої відповідальності до загрози настання певних наслідків, а саме факт того, що він, усвідомлюючи можливість настання негативних наслідків, висловлював готовність закінчити замах на життя інших осіб з використанням вибухових пристроїв, що обумовлює необхідність ізоляції підозрюваного від інших членів суспільства. На підставі викладеного прокурор просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти доводів сторони обвинувачення, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість підозри, а також на недоведеність вказаних в клопотанні ризиків. Додатково пояснив, що дійсно між ним та ОСОБА_8 і її чоловіком ОСОБА_9 склались неприязні відносини з 2021 року. Раніше він у них працював на будівництві і вони безпідставно звинуватили його у крадіжці бетономішалки, яку дозволили перед цим взяти. Між їхніми сім`ями часто виникали суперечки, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 чіплялись до його дружини, ображали її. Якось між його дружиною та ОСОБА_8 почалась суперечка, в ході якої вони тягали одна одну за волосся, тоді ОСОБА_9 вдарив його дружину у вухо. Після цього ОСОБА_9 ще кидався до нього битись. Був випадок, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 посеред ночі увірвались до них в будинок, вивезли та побили, після чого напоїли та записали за їх участі відео, на якому вони з дружиною сказали, що побили один одного. З цього приводу вони звернулись до правоохоронних органів та було порушено кримінальне провадження, проте на якій воно стадії він не знає. Щодо обставин даного кримінального правопорушення вказав, що дійсно восени 2024 року під час спілкування з його кумом ОСОБА_10 він запропонував останньому виготовити якийсь вибуховий пристрій, щоб використати його проти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_10 почав їх з дружиною підбурювати до вчинення злочину. Він попросив придбати марганцівку, яку купив ОСОБА_13 . Пізніше ОСОБА_10 привіз порох та металеві трубки. Після того, як на їхньому подвір`ї було випробувано пробний зразок вибухівки, він злякався та передумав вчиняти протиправні дії проти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. Він сказав куму, що йому це все нетреба. 05.12.2024 він зателефонував ОСОБА_10 і сказав, що нічого робити не потрібно, але той прийшов посеред ночі до них додому з вибухівкою, яку поклав на стіл, а коли в будинок увірвались правоохоронці, він злякався і закинув її під ліжко у спальні. Він не має наміру вчиняти дії для перешкоджання кримінальному провадженню. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти клопотання сторони обвинувачення та просив суд відмовити в його задоволенні, з огляду на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Зокрема зазначив, що органом досудового розслідування не надано переконливих доказів, які б вказували на вину його підзахисного. Так, виходячи із змісту повідомленої ОСОБА_5 підозри, можна говорити про готування до вчинення злочину, а не про закінчений замах на вбивство. Ризики, зазначені стороною обвинувачення необґрунтовані та безпідставні, оскільки підозрюваний не вчиняв жодних дій, що вказували б на можливість переховування від органу досудового розслідування чи суду, можливий вплив на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому він підозрюється. Просив врахувати, що його підзахисний вперше притягується до кримінальної відповідальності, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання, за яким він проживає досить тривалий час.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000447 від 12.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України в незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті двох осіб, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі), відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Так, 06.12.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Висновок про те, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке було направлене на позбавлення життя двох осіб, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.11.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 06.12.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 18.11.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2024; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 від 06.12.2024; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 06.12.2024.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" N 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Стосовно позиції сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, то фактично адвокат та підозрюваний дають оцінку доказам, зібраним стороною обвинувачення на даному етапі розслідування на предмет їх належності та допустимості, що є на цей час передчасним. Крім того, позиція сторони захисту, фактично не виключає можливість застосування до ОСОБА_5 , який є підозрюваним, запобіжного заходу, відповідно до ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за інкримінований в провину ОСОБА_5 злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років чи довічне позбавлення волі, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність вказаних вище обставин наведених стороною захисту, не можуть бути вирішальними, що могло б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, зокрема на ОСОБА_10 , який є кумом та односельцем підозрюваного, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_5 підозрюється, зважаючи на злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншим особам, який не було доведено до кінця з підстав, що не залежали від волі підозрюваного, а також спосіб вчинення даного злочину - з використанням вибухових пристроїв.

Отже, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, враховуючи дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення, суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування злочину, слідчий суддя вважає, що такі запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт неможливо застосувати до підозрюваного та єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування..

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт, про який клопотала сторона захисту, не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, спілкування підозрюваного із свідками у даному кримінальному провадженні, а також можливості закінчити злочин, який не було закінчено з підстав, що не залежали від волі підозрюваного.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та обирає підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.02.2025.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який був направлений на позбавлення життя двох осіб, яке відповідно до ст. 3 Конституції України, визнається найвищою соціальною цінністю, а враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, висвітлених в підозрі у даній редакції, а саме здійснення готування до особливо тяжкого злочину, що мало б непоправні тяжкі наслідки, мотиви його вчинення, на даний час наявні побоювання щодо доведення злочину до завершення виглядають реальними.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000447 від 12.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 03.02.2025 включно з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання 06.12.2024.

Строк дії ухвали визначити до 03 лютого 2025 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1