Справа № 438/351/25
Провадження № 1-кп/438/49/2025
В И Р О К

іменем України

25 квітня 2025 року Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Бориславі Львівської області кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000048 від 13 січня 2025 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислав Львівської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимий, в останнє вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2024 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, на підставі ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 03 жовтня 2024 року замінено несплачену суму штрафу у розмірі 17 000 гривень на громадські роботи строком на 240 (двісті сорок) годин, яке не відбуто,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 (поза межами залу судових засідань) та обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше неодноразово судимий, в останнє вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2024 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, на підставі ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 03 жовтня 2024 року замінено несплачену суму штрафу у розмірі 17000 гривень на громадські роботи строком на 240 (двісті сорок) годин, яке не відбуто, на шлях виправлення не став та повторно протягом року після засудження за цією статтею вчинив новий умисний аналогічний злочин.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 13 січня 2025 року приблизно об 11 год. 00 хв., йдучи повз КНП «Центральна міська лікарня» по вулиці Куліша 41-А у місті Борислав, придбав шляхом привласнення знайденого з землі наркотичну речовину, обіг якої обмежено - метадон, у виді таблетки білого кольору з блістером та написом «тадон гидрохл», яку зберігав у правій верхній кишені своєї куртки для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, 13 січня 2025 року близько 11 год. 19 хв. під час зупинки ОСОБА_3 працівниками Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, останній повідомив працівникам Національної поліції про наявність у нього наркотичної речовини, обіг якої обмежено - метадону.

У подальшому, 13 січня 2025 року у період з 13 год. 02 хв. по 13 год. 19 хв. поблизу КНП ЦМЛ м. Борислава, по вул. Куліша, 41-А, у м. Бориславі, Львівської області слідчою Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, під час огляду місця події, у ОСОБА_3 виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,0218 грама.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Просить суд суворо не карати, обрати покарання мінімальне покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінальних проваджень, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.309, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Обираючи міру покарання відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд бере до уваги тяжкість злочинів, які законодавцем віднесено до злочину середньої тяжкості, спосіб вчинення злочину, наслідки, які настали від вчинення злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд не погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність обставин, що пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. .

Зокрема, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому злочині хоча і визнано в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте така обставина носить лише формальний характер. Сам по собі факт визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.

Аналогічно не погоджується про наявність у діях обвинуваченого активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки, окрім тієї інформації, яку було отримано під час проведення слідчих дій, обвинувачений не повідомив жодних інших відомостей.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, раніш судимого, є особою яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, а також незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, має високу ймовірність вчинення обвинуваченим повторних правопорушень, негативний спосіб життя обвинуваченого, має постійне місце проживання, неодружений, не працевлаштований, наявність не відшкодованої майнової шкоди, заподіяної вчиненими злочинами, наявність посередньої характеристики з місця проживання, на обліку у наркологічному диспансері та на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, відповідно до висновку спеціальної медичної наркологічної комісії №19 від 31 січня 2025 року не рекомендовано застосування ст.96 КК України (примусове лікування), думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі з реальним відбуттям міри покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частин статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Суд не вбачає підстав для застосування ст.75КК України до обвинуваченого, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Дійсно, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, згідно з положеннями ст. 75 КК України, можливе, якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Оскільки обвинувачений, маючи не погашену та не зняту судимість в порядку ст.89 КК України за вчинення умисного злочину проти власності, вчергове притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, належних висновків для себе не зробив, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений не працював і не займався будь-якою суспільно-корисною працею, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення з реальним його відбуванням.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2024 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, на підставі ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 03 жовтня 2024 року замінено несплачену суму у розмірі 17000 гривень на громадські роботи строком на 240 (двісті сорок) годин, яке не відбуто.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд приходить до переконання що до покарання, призначеного за новим вироком, слід повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із врахуванням вимог ч.1ст.72 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 січня 2025 року (справа №442/311/25) накладено арешт на майно:таблетку білого кольору із маркуванням на ній фігури у виді «трикутника» та букви « ОСОБА_5 », яка упакована у блістер та поміщена в спецпакет CRI 1098204.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Відтак, процесуальні витрати на загальну суму 1989 гривень 75 копійок, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Зокрема, витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів від 20 січня 2025 року за № СЕ-19/109-25/1105НЗПРАП.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2025 року (справа №442/1701/25) змінено попередньо обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000225 від 23 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислав Львівської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2024 року за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та на підставі ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 03 жовтня 2024 року замінено несплачену суму штрафу у розмірі 17000 гривень на громадські роботи строком на 240 (двісті сорок) годин, визначивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Борислав Львівської області остаточне покарання і врахуванням вимог ч.1 ст.72 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Борислав Львівської області рахувати з 20 березня 2025 року.

Речові докази у справі: таблетку білого кольору із маркуванням на ній фігури у виді «трикутника» та букви « ОСОБА_5 », яка упакована у блістер та поміщена в спецпакет CRI 1098204 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1989 гривень 75 копійок, зокрема, витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів від 20 січня 2025 року за № СЕ-19/109-25/1105НЗПРАП.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_6