У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000110, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області 31 жовтня 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110 від 13 вересня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначила, що обвинувальний акт не деталізований, в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування та викладені у письмовому поясненні ОСОБА_4 , протоколі огляду місця події та повідомленні про підозру від 14 жовтня 2024 року, зокрема щодо дати, часу, місця вчинення кримінального проступку, обставин придбання обвинуваченим наркотичної речовини. Вважає, що обвинувальний акт не містить фактичних обставин кримінального проступку, які були встановлені прокурором та навмисно приховані з метою притягнення особи до кримінальної відповідальності, у ньому не розкрита суб"єктивна сторона кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110 відповідає вимогам КПК України та підсудний Теребовлянському районному суду Тернопільської області.

Заслухавши позиції сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно із ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

У цьому контексті суд враховує правову позицію Об`єднаної палати ККС ВС, викладену у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 161/7092/20. У вказаному рішенні Верховний Суд зазначив, що кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, які б обумовлювали його повернення, однак положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України відсилає до ст. 291 КПК України, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування.

До таких порушень належать: порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акту (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації, як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо); порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування; недолучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо).

Враховуючи викладене, при вирішенні заявленого захисником клопотання, суд має з`ясувати, чи містить обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні таку невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду на його підставі.

Дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що вказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення були дотримані.

Так, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000110 викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які сторона обвинувачення вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого, сформульовано його обвинувачення, вказано обставини, які відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Захисник посилається на невідображеність обставин вчинення правопорушення, зокрема щодо дати, часу, місця вчинення кримінального проступку, обставин придбання обвинуваченим наркотичної речовини. Водночас це питання відповідно до ст. 368 КПК України вирішується судом при ухваленні вироку та не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Отже, суд вважає, що формулювання обвинувачення обвинуваченого є зрозумілим, чітким та достатньо визначеним для здійснення належного правового захисту.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.22 КПК України суд не вправі робити висновки щодо вірності формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, оскільки такі обставини, відповідно до змісту ст.91 КПК України підлягають доказуванню під час судового провадження. При цьому суд під час підготовчого судового засідання не має повноважень повертати обвинувальний акт прокурору з мотивів неповноти, неправильності формулювання, недостовірності фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлення та визначення яких в обвинувальному акті є виключним повноваженням прокурора та перевірка яких здійснюється судом лише під час розгляду справи по суті. Самі по собі обставини, на які посилається захисник, є фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення, а тому їх встановлення, визначення та формулювання, як було зазначено вище, є дискреційними повноваженнями прокурора, який викладає їх в такий спосіб та в такій формі, в яких вважає встановленими, та надає на підтвердження цього докази, які вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження відповідних обставин.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 не наведено такої невідповідності обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000110 вимогам КПК України, яка б перешкоджала призначенню його до судового розгляду. Також, такої невідповідності судом не встановлено під час підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні прокурору слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.314, 315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000110, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17 січня 2025 року.

Головуюча суддя