Справа №705/166/25
1-в/705/42/25 УХВАЛА
20 січня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України № 3886-ІХ та приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства,
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути його справу та застосувати відносно нього Закон України № 3886-ІХ про декриміналізацію.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив його заяву задовольнити та у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ переглянути вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.09.2020.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд звільнити ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та п. 13 ст. 537 КПК України від покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2018 за вчинення 22.02.2018 повторного таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 на суму 1069 грн, вчиненого з проникненням в інше приміщення, та за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.09.2020 за вчинення 20.05.2020 повторного таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 на суму 533,33 грн, вчиненого з проникненням в інше приміщення, так як розмір шкоди заподіяний вказаними діяннями не перевищує розмір 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який станом на 01.01.2018 становив 1762 грн, а станом на 01.10.2020 - 2102 грн. Оскільки правових підстав для зміни кваліфікації інших злочинів немає, та те, що караність за їх вчинення Законом № 3886-ІХ не усунена, необхідно вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі, виключивши з резолютивної частини вироку посилання про застосування ст. 71 КК України. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вказаного вироку - з 20.07.2020.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді клопотання засудженого поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання визначено за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме: до покарання призначеного за цим вироком за злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Черкаського апеляційного суду від 23.06.2020 за злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, і остаточну міру покарання ОСОБА_3 призначено у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі. Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахується з 17.09.2020, зарахувавши йому в цей термін час перебування останнього під вартою з 20.07.2020 по 17.09.2020 включно. До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обрано.
Відповідно до вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.09.2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілій 20.05.2020 на суму 533 грн 33 коп.
За вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілому 28.05.2019 на суму 3099 грн 99 коп. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2018, яким засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 3 роки і остаточно призначено покарання ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Термін відбуття покарання рахується з часу набрання законної сили вироком суду та приведення його до виконання. Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обиралися.
Відповідно до вироку Черкаського апеляційного суду від 23.06.2020 скасовано вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 щодо ОСОБА_3 в частині призначення йому остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України. Ухвалено новий вирок в цій частині, яким на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2018 та остаточно визначено ОСОБА_3 до відбуття покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.
ОСОБА_3 було затримано 20.07.2020 на виконання вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2019.
За вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2018 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілій 22.02.2018 на загальну суму 1069 грн.
Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на: 01.01.2018 ця сума становила 1762 грн; на 01.01.2019 ця сума становила 1921 грн; на 01.01.2020 ця сума становила 2102 грн.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 згідно з вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.09.2020 та згідно з вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2018 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначених покарань за зазначеними вище вироками, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.
Водночас встановлено, що кримінальна караність діянь за фактом крадіжки майна за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2019, який було скасовано вироком Черкаського апеляційного суду від 23.06.2020 в частині призначеного йому остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, не усунута.
На цих підставах та враховуючи звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2018, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, його необхідно вважати засудженим вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України. Призначене ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі необхідно залишити без змін. Також підлягає виключенню з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 71 КК України.
За вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 строк відбування покарання рахується з часу набрання вироком законної сили та приведення його до виконання. ОСОБА_3 затриманий та відбуває покарання з 20.07.2020, тому станом на час розгляду заяви засудженого про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства останній відбув призначене покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 у виді 4 років позбавлення волі, тому його слід звільнити у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
Заяву засудженого ОСОБА_3 задовольнити.
Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 вироки, за якими засуджений ОСОБА_3 .
На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного йому вироками Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.09.2020 та Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2018, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.
ОСОБА_3 вважати засудженим вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі залишити без змін.
Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 71 КК України.
Звільнити ОСОБА_3 з Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92) у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1