Березівський районний суд Одеської області
16.04.2025
Справа № 494/2150/24
Провадження № 1-кп/494/63/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000594 від 01 жовтня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мар`янівка, Березівського району, Одеської області з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючого на посаді солдата резерву 329 запасної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше судимого:

30 жовтня 2023 року Березівським районним судом Одеської області за ст. 390-1 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи військову службу на час вчинення кримінального правопорушення у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, будучи неодноразово притягнутим у період часу з 04.02.2024 по 04.08.2024 до адміністративної відповідальності за систематичне вчинення відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актів психологічного насильства, яке виражалось у застосуванні словесних образах, погрозах застосування фізичного насильства, висловлюваннях нецензурною лайкою у її бік та приниженні її людської гідності, що призвело до психологічних страждань, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та скоїв злочин проти життя та здоров`я особи при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у період з 2018 року та до жовтня 2022 року співмешкали та спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , тобто перебували у близьких відносинах.

У період з листопада 2023 року по дійсний час, ОСОБА_4 , прибуваючи за місцем мешкання колишньої співмешканки ОСОБА_6 за вказаною адресою та систематично вчиняв психологічне насильство відносно неї.

Так, 04.02.2024 року о 01:00 год. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою в сторону своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого ОСОБА_6 почувала себе збудженою та пригніченою, що могло завдати психологічної шкоди здоров`ю.

19.03.2024 року о 19:58 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою в сторону своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

28.03.2024 року приблизно о 00:15 год. ОСОБА_4 перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 виражався на адресу ОСОБА_6 брутальною лайкою, кидався у бійку, чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

28.04.2024 року о 02:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою своїй колишній співмешканці ОСОБА_6 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю.

17.05.2024 року о 02 год. хв. ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме: ображав брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_6

13.06.2024 року о 18:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 вчинив своїй колишній співмешканці ОСОБА_6 сварку, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

14.06.2024 року о 10:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

14.06.2024 року о 19:10 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, в результаті чого потерпіла особа почувала себе емоційно пригніченою та боялася за своє життя та здоров`я, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

16.06.2024 року о 22:30 год. ОСОБА_4 знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_3 вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, штовхав, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

02.08.2024 року о 11 год. 30 хв. по АДРЕСА_4 ОСОБА_4 ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою ОСОБА_6 , чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру та міг завдати розлад психологічному здоров`ю потерпілої.

04.08.2024 року о 08 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 умисно висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою своїй колишній дружині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю.

Отже, 04.02.2024, 19.03.2024, 28.03.2024, 28.04.2024, 17.05.2024, 13.06.2024, 14.06.2024, 14.06.2024, 16.06.2024, 02.08.2024 та 04.08.2024 ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчиняв психологічне насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 , у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаними фактами.

Незважаючи на вищевикладене, 30.09.2024 року о 16:40 год., ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї колишньої співмешканки, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, прибувши за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, вчинивши своїми діями домашнє насильство.

Систематичні протиправні дії ОСОБА_4 з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, призвели до психологічних страждань ОСОБА_6 , погіршення якості її життя, що виразилось у зміні в психоемоційному стані та соціальному функціонуванні.

Таким чином, дії ОСОБА_4 виразилися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, а саме у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений зазначив, що з потерпілою знаходиться у відносинах близько 8 років, наразі перебувають у гарних відносинах, планують одружитися. Вказав, що в період 2024 року між ним та потерпілою виникали сварки на фоні побутових проблем, він притягувався до адміністративної відповідальності.

23 грудня 2024 року потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву щодо розгляду кримінального провадження за її відсутності, рішення просила прийняти згідно чинного законодавства.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за статтею 126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань, погіршення якості життя.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:

1) подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого й дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за статтею 126-1 КК України як у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся у вчиненому, особу обвинуваченого, який не одружений, перебуває на посаді солдата резерву 329 запасної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше судимий 30 жовтня 2023 року Березівським районним судом Одеської області у справі № 494/1607/24 за ст. 390-1 КК України та йому призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 2 (два) роки. Судом також враховано, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має негативну характеристику за місцем проживання та посередню характеристику за місцем проходження служби, притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно статті 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецедив злочинів.

Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує наслідки та обставини вчинених злочинів, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті 126-1 КК України, у виді позбавлення волі на 1 рік, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Частиною 1 статті 71 КК України визначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи покарання, призначене 30 жовтня 2023 року Березівським районним судом Одеської області за статтею 390-1 КК України, згідно якого ОСОБА_4 був засуджений до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, відповідно до статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 2 роки, суд дійшов висновку про остаточне призначення йому покарання шляхом часткового складання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік та 1 (один) місяць.

Відповідно до положень статті 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що на підставі статті 58 КК України призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік та 1 (один) місяць слід замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік та 1 (один) місяць з відрахуванням 20 відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Суд вважає, що дане покарання, ураховуючи, що обвинувачений проходить службу в Збройних Силах України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Майнова шкода відсутня.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Витрати на експертизу не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до вимог статті 71 КК України, враховуючи покарання, призначене 30 жовтня 2023 року Березівським районним судом Одеської області за статтею 390-1 КК України, згідно якого ОСОБА_4 був засуджений до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, відповідно до статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 2 роки, остаточно призначити йому покарання шляхом часткового складання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік та 1 (один) місяць.

На підставі статті 58 КК України замінити призначене ОСОБА_4 покарання у видіпозбавлення волі строком 1 (один) рік та 1 (один) місяць та призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік та 1 (один) місяць з відрахуванням 20 відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувалися.

Витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором не заявлені.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених частиною 2 статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Повний текст вироку складено 16.04.2025 року.

Суддя ОСОБА_1