Справа № 711/1872/25
Номер провадження 1-кп/711/338/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 08.02.2025, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, депутатом не являється, є учасником бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 08.11.2023 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок;

- 06.11.2024 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.309, ч.1,4 ст.71, ч.3 ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою раніше засудженою протягом року за ч. 2 ст. 309 КК України, маючи умисел на незаконне придбання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 08.02.2025 у денний час доби, перебуваючи на вул. Вячеслава Чорновола в м. Черкаси, незаконно придбав, шляхом знахідки один полімерний пакетик з кристалічною речовиною рожевого кольору, який залишив зберігати при собі, без мети збуту.

Так, 08.02.2025 близько 11 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: місто Черкаси, вул. Вячеслава Чорновола, біля будинку № 277, маючи умисел на зберігання психотропної речовини, без мети збуту, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції, та в ході застосування до останнього превентивних заходів, в лівій кишені штанів, в які був вдягнений, в пачці з під сигарет виявлено кристалічну речовину рожевого кольору.

Цього ж дня, у період часу з 13 год. 51 хв. по 14 год. 08 хв., перебуваючи за адресою: місто Черкаси, вул. Вячеслава Чорновола, 277, в ході затримання ОСОБА_5 , в порядку статті 298-2 КПК України, останній добровільно видав полімерний пакетик з кристалічною речовиною рожевого кольору, яка містить у своєму складі, відповідно до висновку експерта №СЕ- 19/124-25/2305 - НЗПРАП від 14.02.2025 психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в наданій на експертизу речовині складає 0,777 г.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинених ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він не пам`ятає деталі, дату та час вчинення злочину, знайшов полімерний пакетик з речовиною PVP, розуміючи, що це психотропні речовини та залишив пакетик з речовиною собі, для власного вживання. Після чого, його зупинили співробітники поліції, якім він добровільно віддавав знайдену заборонену речовину.

Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку та дійсно переосмислив своє життя. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення, так як в нього є цивільна дружина, яка вагітна.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, у суду не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, який відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, даний про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не є особою з інвалідністю, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, є учасником бойових дій, характеризується за місцем проживання посередньо, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми, як уже було зазначено, є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст. ст. 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 серпня 2021 року (провадження № 51-2582км21)

Так, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_5 раніше судимий, а саме: за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08.11.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень; та за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06.11.2024 за ч.2 ст.309 КК України до покарання на підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України, ч.3 ст.72 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, який виконувати самостійно.

В межах кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке він вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком від 06.11.2024.

ОСОБА_5 до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, а тому до нього необхідно застосувати положення ст. 71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

На підставі ч.1, 4 ст.71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням правил часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06.11.2024 у вигляді 1 місяця позбавлення волі, штрафу в дохід держави у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, який з урахуванням до ч. 3 ст. 72 КК України, слід виконувати самостійно.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування ст.75, ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

До обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.03.2025 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою, а саме з 04.03.2025 по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у встановленому законом порядку в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України, які підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави, оскільки витрачені на доведення його вини.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

На підставі ч.1, 4 ст.71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням правил часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06.11.2024 у вигляді 1 місяця позбавлення волі, штрафу в дохід держави у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

На підставі ч. 3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбутого ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження з 04.03.2025 до дня набрання вироком законної сили, виходячи з положень ч.5 ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню: кристалічну речовину рожевого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР, маса PVP в наданій на експертизу речовині складає 0,777 г., яка упакована та передана на збереження до камери схову при Черкаському РУП ГУНП в Черкаській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1989 гривень 75 копійки за проведення судової експертизи № СЕ-19/124-25/2305-НЗПРАП від 14.02.2025.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1