Справа № 331/2812/24
Провадження № 1-кп/331/279/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 05.01.2024 року та за №0000916 від 04.10.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України,

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор просила продовжити запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурором зазначено, що, ризики, передбачені п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені при обранні запобіжного заходу під час досудового розслідування та судового розгляду продовжують існувати та на даний час не зменшились, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, а також ризик вчинення/продовження кримінальних правопорушень. Зауважила, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні. Особливо звернула увагу на наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, оскільки після направлення кримінального провадження до суду, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, та продовжував вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. Попри закінчення судового розгляду та завершення дослідження доказів в кримінальному провадженні, існує велика вірогідність того, що з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_4 , в разі визнання останнього винним, обвинувачений може здійснити спроби ухилення від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від висловлення думки стосовно заявленого прокурором клопотання. Просив розглянути клопотання щодо залучення до обстеження особисто вибраних фахівців МОЗ, адже лікарям медичної частини при СІЗО він недовіряє.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні просив змінити запобіжний захід на будь-який, не пов`язаний із позбавлення волі. Надав документи з медичної частини філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області, що свідчить про погіршення стану здоров`я його підзахисного, таким чином є підстави для зміни запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 року (провадження №1-кс/331/503/2024) до ОСОБА_4 застосований запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, з урахування підстав, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2024 року у підготовчому судовому засіданні судом було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», через продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Запобіжний захід неодноразово продовжувався під час судового розгляду.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на вимоги до ч. 4 ст. 199, ч. 2 ст. 177 КПК України, суд має виходити з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи доводи прокурора про доцільність продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вважає, що, в даному випадку, є обов`язкова умова - обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочини, що, на думку суду, підтверджується скеруванням до суду обвинувального акту.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, що і здійснюється судом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги тяжкість інкримінованих злочинів, суворість покарання, що загрожує обвинуваченому та кількість епізодів, пояснення обвинуваченого про те, що він працював із використанням мережі інтернет (тобто не прив`язаний до місця роботи). Наведені обставини свідчать про наявність високого ризику переховування від суду. Окрім того, обвинувачений не має соціальних зв`язків, що може тлумачитись судом як відсутність запобіжних чинників, які б могли вказувати на прив`язку ОСОБА_4 до родинних зв`язків.

Стосовно ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, на який вказує прокурор у клопотанні, то суд вважає його дуже високим, з огляду на поведінку обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, частина епізодів злочинної діяльності, вчинені після направлення одного із обвинувальних актів до суду, та після того, як слідчим суддею було відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, підтверджують наявність ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень. Більш того, суд не може ігнорувати пояснення обвинуваченого, надані під час розгляду клопотання, у яких він вказав, що вважає інкриміновані діяння малозначними та несуттєвими.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, суд зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції особи, яка з встановленою вірогідністю здатна завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

До обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак відразу після його закінчення, органом досудового розслідування були оголошено підозру у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень. Також, у судовому засіданні були досліджені докази, які свідчать про те, що місцем можливого вчинення правопорушення є також і місце проживання обвинуваченого.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому задля отримання належного лікування, то суд спирається на отриману інформацію з Запорізької міської медичної частини філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області. Так вказано, що ОСОБА_4 був оглянутий різними спеціалістами з подальшим наданням рекомендацій з подальшим амбулаторним лікуванням. Також зазначено про неодноразову відмову ОСОБА_4 від огляду фахівцями Запорізької медичної частини, а саме: 09.08.2024, 19.08.2024, 21.08.2024, 19.09.2024, 01.10.2024, 16.12.2024. За висновком, стан здоров`я ОСОБА_4 оцінений як задовільний, отримує ВААРТ.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України застава визначається залежно від ступеня тяжкості кримінального правопорушення.

Отже, визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст. 178, 182 КПК України.

Керуючись 178, 179,194, 217, 314-316 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 10 квітня 2025 року включно.

Встановити заставу 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 90840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн., яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок: Отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава за ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

-повідомити прокурора та суд письмово протягом 24 годин з моменту звільнення про місце свого проживання та засоби зв`язку;

-у разі зміни місця проживання чи засобів зв`язку, протягом 24 годин письмово повідомити прокурора та суд про таку зміну;

-з`являтися за першою вимогою прокурора або суду

-не відлучатися з меж м. Запоріжжя без дозволу прокурора або суду;

-утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали встановити до 10 квітня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 12 лютого 2025 року о 08 год. 10 хв.

Суддя: ОСОБА_1