ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/814/25 Справа № 202/2974/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000029 за апеляційними скаргами прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 03 квітня 2025 року продовжено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 травня 2025 року включно, та визначено заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Своє рішення слідчий суддя мотивував продовженням існування ризиків, що останній може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а врахувавши обставини, які заважають завершити досудове розслідування та особу підозрюваного слідчий суддя продовжив запобіжний захід. Визначаючи розмір застави слідчий суддя врахував ризики, особу підозрюваного та обставини кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить визначити заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки визначена слідчим суддю застава не забезпечить належну поведінку підозрюваного. При цьому не взято до уваги вчинення злочину з корисливого мотиву. Прокурор зазначає, що розмір застави в 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб забезпечить високі стандарти охорони загально-суспільних права та інтересів в даному кримінальному провадженні і не порушить права підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки відсутні докази, які свідчать про наявність ризиків, та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому, захисник вказує, що тяжкість злочину не є єдиною підставою для продовження строки тримання під вартою. Апелянт вказує, що домашній арешт забезпечить належну поведінку ОСОБА_7 .

В апеляційному суді прокурор підтримала свою апеляційну скаргу, а захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу адвоката.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки слідчого судді про продовження строку застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильними.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Приписами ст. 178 КПК України передбачено що, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступні обставини.

Так, згідно до матеріалів клопотання ГУ НП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000132 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України.( а.с.14)

08 січня 2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України.

09 січня цього року обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2025 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

28 лютого 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 194 КК України.

Строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, і слідчий суддя продовжив ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах зазначеного строку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, ним зазначено про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , яка підтверджена на стадії застосування запобіжного заходу. При цьому, вказав, що наведені клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як видно з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- можливості переховування від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину має середню освіту, не працевлаштований. Підозрюваний хоч і має на утримані двох дітей, одружений та місце проживання, але вказаний ризик на даний час існує;

- щодо обставин можливого впливу на інших підозрюваних чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 відомі анкетні дані таких осіб, протоколи допиту яких, в ому числі долучалися до клопотань слідчого. При цьому, апеляційний суд враховує встановлену КПК України, процедуру отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України, оскільки покази учасників кримінального провадження, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

- можливість вчинення іншого кримінального правопорушення обумовлена тим, що ОСОБА_7 відповідно до підозри здійснив декілька епізодів злочину, як зазначалося раніше не працює.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Встановлена в ухвалі слідчого судді наявність вищенаведених ризиків при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Постановляючи ухвалу про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим; дані про особу підозрюваного, який має спеціальну освіту, не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має місце реєстрації за яким і мешкає, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства і дійшов до вірного висновку про задоволення клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя врахував обставини наведені в клопотанні про продовження строку тримання під вартою, які заважають закінченню досудовому розслідуванню.

На переконання апеляційного суду ухвала слідчого судді відповідає нормам КПК України, в якій слідчий суддя вказав про обґрунтованість підозри, перевірив докази, які долученні до клопотання, і які в ньому наведенні. Крім цього, зазначив підстави які підтверджують наявність ризиків. Навів обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про визначений слідчим суддею розміру застави апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог та взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, врахував позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Так визначена застава в сумі 302 800 грн., здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків в разі її внесення, враховуючи наявність ризиків, дані про особу ОСОБА_7 , який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, а також беручи до уваги роль останнього у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до підозри.

Таким чином, враховуючи наведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про продовження застосування стосовно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, що у повній мірі відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене апеляційній скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року, якою продовжено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 травня 2025 року включно, та визначено заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4