Справа № 562/3949/24
У Х В А Л А

"12" лютого 2025 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000407 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану та в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за ч.4 ст.186, ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави мотивуючи тим, що наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що у випадку скасування або зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, він може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просять відмовити у задоволені клопотання прокурора, обравши запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора та учасників справи суд приходить до такого висновку.

Установлено, що ухвалоюЗдолбунівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2024 року строком до 14 лютого 2025 року без визначення застави.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України суд до спливу продовженого строку зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості, є запобіжний захід.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Наведена обставина у виді тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На даний час ризики, передбачені пунктом 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, що були враховані при встановленні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились і жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти їм.

Суд на цій стадії не вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, висунутого щодо ОСОБА_5 , позаяк таке може бути здійснене лише за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

А наведені обвинуваченим та його захисником доводи можливості обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не є переконливими.

З огляду на тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого та наявність у нього непогашених судимостей, судове слідство в справі не завершене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176-178, 181, 342-345 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 квітня 2025 року без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Рівненського апеляційного суду протягом 7 /семи/ днів з дня її оголошення.

Суддя: