Справа № 164/52/25
п/с 1-кп/164/132/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001238 від 8 грудня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлозці Млинівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 28 вересня 2017 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнений умовно-достроково на строк 1 рік 4 місяці 23 дні, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого обрано ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2024 року на строк 60 днівдо 5 лютого 2025 року включнобез визначення розміру застави та в подальшому продовжено ухвалами Маневицького районного суду Волинської області від 30 січня 2025 року та 27 березня 2025 року на строк 60 днів без визначення розміру застави,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов?язків за наступних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів до правоохоронних органів відносяться - органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про Національну поліцію Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про Національну поліцію поліція, відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини і умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, а також здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

8 грудня 2024 року поліцейський СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_6 та інспектор СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_7 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на чергування відповідно до розстановки нарядів відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області з 8 години 8 грудня 2024 року до 8 години 9 грудня 2024 року в складі наряду „Клевер-12 на патрульному автомобілі „Тойота Пріус, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

В силу положень Закону України „Про Національну поліцію та посадових інструкцій, затверджених начальником Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, згідно яких поліцейські, зокрема, складають у межах компетенції протоколи про адміністративні правопорушення та здійснюють у визначених законом випадках провадження у справах про адміністративні правопорушення, а тому поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області постійно здійснюють функції представників влади та є службовими особами.

В ході здійснення контролю за безпекою дорожнього руху, виконуючи свої службові обов?язки, вказані працівники 8 грудня 2024 року, біля 15 години 25 хвилин, на свій планшетний пристрій отримали завдання „Спроба самогубства, заявником якого була ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 .

В подальшому, працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули на виклик та перевіряли особу чоловічої статі, що знаходилась в будинку АДРЕСА_1 , яким виявився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 8 грудня 2024 року, біля 15 години 50 хвилин, вийшовши з будинку АДРЕСА_1 , розуміючи, що поліцейський СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_6 знаходиться при виконанні своїх службових обов?язків та є працівником правоохоронного органу, маючи злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, підбіг до ОСОБА_6 та дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці, наніс йому один удар в область голови, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми на тім`яній ділянці голови справа, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, показавши, що 8 грудня 2024 року, біля 15 години 50 хвилин, він знаходився за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 . Про те, що його співмешканка ОСОБА_8 викликала працівників поліції, ОСОБА_4 не знав, вона йому про це не повідомила. Намірів заподіяти працівникам поліції тілесні ушкодження у нього не було, так як він не знав, що вони приїхали до будинку, де він проживає, та вже зайшли на подвір`я. ОСОБА_4 вийшов з будинку з сокирою в руках, так як мав йти рубати дрова. Сокирою працівникам поліції він не погрожував. ОСОБА_4 віддав сокиру на прохання співмешканки ОСОБА_8 , яку попросили працівники поліції, щоб вона забрала у нього сокиру. Працівники поліції про мету свого приїзду ОСОБА_4 не повідомили, висловлювалися на його адресу нецензурними словами, хамили йому, тобто своєю поведінкою фактично спровокували його на неправомірні дії по відношенню до них. Стверджує, що він взяв в руки дерев`яну палицю, яку знайшов в прихожій будинку, через неправомірні, на його думку, дії працівників поліції, намагаючись захистити співмешканку ОСОБА_8 , яку ОСОБА_6 кинув на землю, при цьому надавив їй ногою в області горла. Не оспорює, що вдарив ОСОБА_6 один раз дерев`яною палицею в область голови, більше ні палицею, ні руками чи ногами ударів йому не наносив. Заперечує, що на час вчинення інкримінованого йому злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як вказана обставина не підтверджена будь-якими належними доказами. У вчиненому розкаюється, просив його суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини в інкримінованому йому злочині, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що він 8 грудня 2024 року спільно з інспектором СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на чергування відповідно до розстановки нарядів відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області з 8 години 8 грудня 2024 року до 8 години 9 грудня 2024 року в складі наряду „Клевер-12 на службовому автомобілі „Тойота Пріус. Біля 15 години 25 хвилин 8 грудня 2024 року на їх планшетний пристрій надійшло повідомлення про спробу самогубства від ОСОБА_8 , жительки АДРЕСА_1 . Вони відразу виїхали на місце події. Двері будинку були закриті. Коли вони постукали, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 двері не відкрили, сказали зачекати. Через деякий час з будинку вийшли ОСОБА_4 разом з співмешканкою ОСОБА_8 . Вони обоє мали явні ознаки алкогольного сп`яніння. В руці ОСОБА_4 тримав сокиру, вів себе агресивно по відношенню до працівників поліції. ОСОБА_6 сказав ОСОБА_4 викинути сокиру, попередив про можливе застосування вогнепальної зброї, на що той не відреагував, йшов з сокирою в їх напрямку, скорочуючи безпечну відстань. Його неодноразово попереджували про можливе застосування вогнепальної зброї, просили викинути сокиру, але він їх не слухав, погрожував працівникам поліції фізичною розправою. Коли попросили співмешканку ОСОБА_8 забрати у нього з рук сокиру, ОСОБА_4 її через деякий час послухав і віддав їй сокиру, яку у неї в подальшому забрав ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_4 зайшов в будинок і через кілька хвилин вибіг до них з дерев`яною палицею в руці. ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 один удар палицею в область голови, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми на тім`яній ділянці голови справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Від отриманого удару ОСОБА_6 впав на землю, при цьому застосував до ОСОБА_4 спецзасіб - сльозогінний газ. Інших ударів ні палицею, ні руками чи ногами обвинувачений йому не наносив. До ОСОБА_4 було застосовано ОСОБА_7 спецзасіб - кайданки для обмеження його рухомості, після чого вони доставили його у відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області. З приводу отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 звертався за медичною допомогою та перебував на стаціонарному лікуванні. Крім того, додав, що ОСОБА_4 разом з співмешканкою ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, раніше неодноразово телефонували на лінію 102, повідомляючи про неіснуючі події, внаслідок чого їх неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик поліції). Будь-якої агресії раніше щодо працівників поліції, які прибували на попередні виклики, в тому числі до ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 , вони не проявляли. Стверджує, що до ОСОБА_8 8 грудня 2024 року ОСОБА_6 фізичної сили не застосовував, йому вдалося спільно з ОСОБА_7 забрати у неї ніж після того, як вона погрожувала завдати цим ножем собі тілесні ушкодження. Причина агресивної поведінки ОСОБА_4 йому не відома. Це не була агресія у відповідь на їх дії, так як той відразу, дізнавшись про їх прибуття на повідомлення, що надійшло на лінію 102, вийшов з будинку з сокирою в руці, на прохання викинути сокиру та попередження про можливе застосування вогнепальної зброї не реагував, намагався наблизитися до працівників поліції, скорочуючи безпечну відстань, після чого, попередньо віддавши співмешканці ОСОБА_8 сокиру, наніс ОСОБА_6 один удар в область голови дерев`яною палицею, яку знайшов в будинку. Просив призначити обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі.

Аналогічні показання дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 суду підтвердила, що по АДРЕСА_1 вона постійно проживає більше 5 років, але за вказаною адресою не зареєстрована. 8 грудня 2024 року, біля 15 години 25 хвилин, вона дійсно телефонувала на лінію 102 та повідомила про спробу самогубства. Про це співмешканцю ОСОБА_4 вона нічого не повідомила. На дане повідомлення прибули працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_8 вийшла до них з будинку, то ОСОБА_6 застосував до неї фізичну силу. Він її штовхнув, внаслідок чого ОСОБА_8 впала на землю. Тоді ОСОБА_6 притиснув її до землі, надавивши коліном в області грудної клітки. Коли вона почала кричати, з будинку до них вибіг ОСОБА_4 , який намагався її захистити. Як він вдарив палицею ОСОБА_6 , вона не бачила. Не заперечує, що 8 грудня 2024 року вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Коли приїхали на виклик працівники поліції, вона вийшла до них з будинку з ножем в руці, погрожувала вчинити самогубство. Ніж у неї забрав ОСОБА_6 . Стверджує, що внаслідок дій ОСОБА_6 вона отримала тілесне ушкодження у вигляді синця. Про дане тілесне ушкодження на лінію 102 ОСОБА_8 не повідомляла, за медичною допомогою в лікувальний заклад та із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення у поліцію не зверталася, так як не було коштів. Крім того, додала, що до даної події вона неодноразово телефонувала на лінію 102. Працівники поліції, які прибували на вказані повідомлення, неодноразово її притягували до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик поліції). Підтвердила, що 8 грудня 2024 року вона писала заяву про надання дозволу на проведення огляду місця події по АДРЕСА_1 . Це було після того, як працівники поліції забрали ОСОБА_4 у відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що 8 грудня 2024 року він був на добовому чергуванні в складі слідчо-оперативної групи. Після отримання біля 16 години повідомлення про спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_9 виїжджав на місце події по АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 була в будинку. Коли вони постукали у двері, вона вийшла на вулицю. ОСОБА_8 їм сама показала місце неподалік будинку, де ОСОБА_6 було спричинено ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Заяву про надання дозволу на проведення огляду місця події написала власноручно ОСОБА_8 , яка підтвердила, що постійно проживає за вказаною адресою. Проти проведення огляду місця події, в ході якого було виявлено та вилучено предмети, якими могли бути нанесені удари ОСОБА_6 , серед яких були сокира, металева ресора та дерев`яна палиця, вона не заперечувала.

Об`єктивність показань потерпілого та вказаних свідків підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, заявою ОСОБА_8 від 8 грудня 2024 року про надання працівникам поліції дозволу на проведення огляду місця події, протоколом огляду місця події від 8 грудня 2024 року та фототаблицею до нього(а.с. 18-23), якими підтверджується, що в ході проведення даної слідчої дії було зафіксовано обстановку на подвір`ї по АДРЕСА_1 , а також виявлено та вилученосокиру, металеву ресору та дерев`яну палицю; протоколом огляду речей від 8 грудня 2024 року та фототаблицею до нього(а.с. 24-28), з яких встановлено, що під час проведення цієї слідчої дії було оглянуто предмети, виявлені та вилучені 8 грудня 2024 року в ході проведення огляду місця події; протоколом огляду предмета від 8 грудня 2024 року та фототаблицею до нього(а.с. 59-68), якими підтверджується, що в ході проведення даної слідчої дії було оглянуто DVD-R диск із відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за 8 грудня 2024 року, на яких зафіксовано обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень поліцейському ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 ;протоколом огляду речей від 8 грудня 2024 року та фототаблицею до нього(а.с. 71-74), з яких встановлено, що під час проведення цієї слідчої дії було оглянуто предмети одягу, які були на поліцейському СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 8 грудня 2024 року під час перебування на чергуванні; висновком судово-медичної експертизи № 824 від 9 грудня 2024 року(а.с. 56), яким підтверджується, що у ОСОБА_6 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми на тім`яній ділянці голови справа, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; повідомленням відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 7 грудня 2024 року (а.с. 119), з якого встановлено співробітників відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, які перебували 8 грудня 2024 року на чергуванні, серед яких поліцейський СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 та інспектор СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 в складі наряду „Клевер-12 на службовому автомобілі „Тойота Пріус; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 9 грудня 2024 року (а.с. 11-12), яким підтверджується, що 8 грудня 2024 року, біля 15 години 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Лугова, 31 в с. Погулянка Луцького району Волинської області, наніс тілесні ушкодження дерев`яною палицею поліцейському ОСОБА_6 ; рапортом поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , рапортом інспектора СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 (а.с. 75-76), з яких встановлено, що 8 грудня 2024 року, біля 15 години 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, вдаривши дерев`яною палицею по голові.

Згідно з ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутого ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 та показання свідка ОСОБА_8 в тій частині, що 8 грудня 2024 року, біля 15 години 50 хвилин, поліцейський СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , коли ОСОБА_8 вийшла з будинку, застосував до неї фізичну силу, штовхнув її, внаслідок чого ОСОБА_8 впала на землю, після чого ОСОБА_6 притиснув її до землі, надавивши коліном в області грудної клітки, внаслідок чого вона отримала тілесне ушкодження, а ОСОБА_4 вибіг з будинку до працівників поліції з дерев`яною палицею в руці, так як намагався її захистити, оскільки вони не знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та спростовуються як показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , так і дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за 8 грудня 2024 року, з яких встановлено, що коли 8 грудня 2024 року, біля 15 години 50 хвилин, з будинку по АДРЕСА_1 вийшли ОСОБА_4 разом з співмешканкою ОСОБА_8 , в руці ОСОБА_4 тримав сокиру, вів себе агресивно по відношенню до працівників поліції. На прохання викинути сокиру та попередження про можливе застосування вогнепальної зброї, не реагував, йшов з сокирою в напрямку спочатку поліцейського СРПП ОСОБА_6 , а в подальшому інспектора СРПП ОСОБА_7 , скорочуючи безпечну відстань. Його неодноразово попереджували про можливе застосування вогнепальної зброї, просили викинути сокиру, але він їх не слухав, погрожував їм фізичною розправою. Коли попросили співмешканку ОСОБА_8 забрати у нього з рук сокиру, ОСОБА_4 її через деякий час послухав і віддав їй сокиру, яку у неї в подальшому забрав ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_4 зайшов в будинок і через кілька хвилин вибіг до них з дерев`яною палицею в руці. ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 один удар палицею в область голови. Від отриманого удару ОСОБА_6 впав на землю, при цьому застосував до ОСОБА_4 спецзасіб - сльозогінний газ. До ОСОБА_4 було застосовано ОСОБА_7 спецзасіб - кайданки для обмеження його рухомості, після чого його доставили у відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області. До ОСОБА_8 8 грудня 2024 року ОСОБА_6 фізичної сили не застосовував, йому вдалося спільно з ОСОБА_7 забрати у неї ніж після того, як вона погрожувала завдати цим ножем собі тілесні ушкодження.

Вказані показання обвинуваченого ОСОБА_4 та показання свідка ОСОБА_8 , які не знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, на думку суду, спрямовані на уникнення ОСОБА_4 відповідальності за вчинене.

Суд, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 про обставини спричинення ОСОБА_6 8 грудня 2024 рокутілесного ушкодження, вважає, що вони є логічними, послідовними, оскільки взаємно підтверджуються і не суперечать іншим доказам по справі, а тому визнає їх правдивими.

При вирішенні клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Згідно з ч. 1-2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

В ході судового розгляду захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими, в якому вона просила визнати недопустимими доказами протокол огляду місця події від 8 грудня 2024 року, протокол огляду вилучених під час проведення огляду місця події речей від 8 грудня 2024 року, протокол проведення слідчого експерименту від 24 грудня 2024 року, оскільки дані слідчі дії були проведені по АДРЕСА_1 без отримання попередньої добровільної згоди власника чи особи, яка володіє цим майном, а також без отримання відповідної ухвали слідчого судді.

При вирішенні вказаного клопотання сторони захисту про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими суд бере до уваги, що відповідно до ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування. Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність. При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

В судовому засіданні встановлено, що право власності на земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку не зареєстровано. Територія земельної ділянки біля будинку не огороджена, її межі не визначено. Тривалий час за вказаною адресою фактично проживають обвинувачений ОСОБА_4 спільно з співмешканкою ОСОБА_8 . Після затримання 8 грудня 2024 року ОСОБА_4 працівниками поліції та його доставлення у відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 було надано письмову згоду працівникам поліції на проведення огляду місця події на території земельної ділянки за вказаною адресою. Ухвала слідчого судді про надання дозволу 8 грудня 2024 року на такий огляд чи проведення обшуку по АДРЕСА_1 не постановлялася. Слідчий експеримент 24 грудня 2024 року було проведено слідчим СВ відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 без отримання попередньої добровільної згоди особи, яка володіє цим майном, а також без отримання відповідної ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення даної слідчої дії, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 240 КПК України.

Та обставина, що судом не встановлене право власності особи, яка надала згоду на проведення слідчої дії на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 , не має значення для оцінки законності цієї дії і допустимості отриманих доказів. Відповідно до усталеної судової практики положення ст. 233 КПК України не мають на меті вирішення питань власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. На переконання суду термін „особа, яка володіє в ч. 1 ст. 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах.

Враховуючи, що огляд місця події 8 грудня 2024 року був проведений з дозволу ОСОБА_8 , яка тривалий час фактично проживає по АДРЕСА_1 , доводи захисника про незаконність такого огляду, на думку суду, є безпідставними.

Також суд, у контексті зазначених доводів захисника, зауважує на тому, що відповідно до усталеної практики суду касаційної інстанції, зазначаючи про допущення порушення прав особи слід довести, що були порушені фундаментальні права і свободи особи. Відтак, у контексті зазначених доводів захисника не видається можливим зрозуміти яким чином проведення огляду місця події на території земельної ділянкипо АДРЕСА_1 істотно порушило права обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вказане клопотання сторони захисту про визнання доказів по кримінальному провадженню недопустимими є підставним та підлягає до часткового задоволення. Протокол проведення слідчого експерименту від 24 грудня 2024 року суд визнає недопустимим доказом, оскільки даний доказ був отриманий без попереднього дозволу суду та без отримання попередньої добровільної згоди особи, яка володіє вказаним майном.Визначених законом підстав для визнання протоколу огляду місця події від 8 грудня 2024 року та похідного від нього протоколу огляду вилучених під час проведення огляду місця події речей від 8 грудня 2024 року недопустимими доказами судом не встановлено, а тому клопотання сторони захисту в цій частині до задоволення не підлягає.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: негативну характеристику за місцем проживання, що він ніде не працює, в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, є раніше судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. Органом досудового розслідування, прокурором обвинуваченому обставини, що обтяжують покарання, не вмінялись.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, які викладені вище, а також те, що ОСОБА_4 є раніше судимий,в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, потерпілий ОСОБА_6 у поданій до суду заяві та в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе лише при ізоляції його від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі реально, міру запобіжного заходу відносно нього до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід скасувати арешт на сокиру, металеву ресору та дерев`яну палицю.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписами слід залишити в матеріалах кримінального провадження; сокиру та металеву ресору слід передати власнику ОСОБА_4 ; дерев`яну палицю слід знищити.

Керуючись ст.ст. 98-100, 110, 174, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, призначивши покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання - 8 грудня 2024 року.

Скасувати арешт на сокиру, металеву ресору та дерев`яну палицю.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження; сокиру та металеву ресору - передати власнику ОСОБА_4 ; дерев`яну палицю - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1