В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду у м. Павлоград угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 жовтня 2024 року за № 0001629, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має не повну вищу освіту, працюючому на посаді електромеханіка в Павлоградській дистанції електропостачання АТ «Укрзалізниця», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 30 вересня 2024 року приблизно о 22 годині 30 хвилин перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною - ОСОБА_6 , з якою одружений протягом 19 років, мешкає разом та має спільний побут. У вказаний час між останніми стався словесний конфлікт на ґрунті побутових відносин, в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_6

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, спрямований на спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_6 , розуміючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у вказаний час, перебуваючи у приміщенні житлової кімнати кв. АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 , підійшов до ліжка, на якому в положенні лежачи перебувала ОСОБА_6 , та правою рукою схопив її за 4 палець правої руки, після чого з силою викрутив його.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді: перелому основної фаланги 4 пальця правої кисті, яке утворилось від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв по ударно - скручуючому механізму з місцем прикладанням діючої сили у вищезазначену область та за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більше ніж як 21 день).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Під час судового провадження, 14 лютого 2025 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , укладена і подана до суду угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч.1 ст.122 КК України.

За умовами даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, і повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч 1 ст. 122 КК України у виді 1 року обмеження волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

У даній угоді про примирення також вказано, що сторонам угоди роз`яснені і зрозумілі наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Просив суд затвердити угоду, укладену між ним і потерпілою, та призначити узгоджене покарання. Вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які були йому роз`ясненні судом в ході судового засідання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що угода про примирення укладена з її ініціативи, просила її затвердити, вказала, що укладення угоди було добровільним, вона примирилась з обвинуваченим, наслідки укладення угоди, передбачені ст.473 КПК України, їй зрозумілі.

Прокурор в судовому засідання не заперечував проти затвердження угоди про примирення, укладеної 14.02.2025 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_7 , як такої, що відповідає вимогам закону.

Розглянувши угоду про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена між потерпілим та обвинуваченим угода про примирення.

За частиною 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких злочинів.

Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для обвинуваченого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Водночас судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Крім того, судом з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_6 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для потерпілого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди

Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_7 , 14 лютого 2025 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у виді 1 року обмеження волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась,підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 468, 471, 473-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 14 лютого 2025 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити з виконанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим - з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст 474 КПК України

- прокурором - з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1