Справа № 158/331/25
Провадження № 1-кп/0158/81/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000319 від 07.07.2021 року прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Цумань, Ківерцівського району Волинської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000319 від 07.07.2021 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

24 березня 2025р. від прокурора у кримінальному провадженні №0000319 прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.01.2025р. до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави до 27 березня 2025 року включно.

На даний час ризики суспільної небезпечності обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, про що свідчить тяжкість покарання у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, чинити тиск на учасників кримінального провадження (потерпілу та свідків) з метою відмови останніх від надання показань з приводу відомих їм обставин вчиненого злочину, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на шістдесяти днів, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні подане ним клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення поданого прокурором клопотання, просили обрати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, кожного зокрема, думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Судом встановлено, що в провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000319 від 07.07.2021 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000319 від 07.07.2021 року, ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.01.2025р. до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 27 березня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 ухилявся від органів досудового слідства, перетнувши державний кордон України переховувався за її межами, останнього було оголошено в міжнародний розшук. Офісом Генерального прокурора на адресу компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина 12.07.2024р. скеровано запит про видачу (дозвіл) ОСОБА_5 на територію України, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), а тому, з метою запобігання ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про доцільність продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Згідно зі ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Стороною захисту не надано суду інших доказів, які б підтверджували доцільність зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу про продовження якого просить у клопотанні сторона обвинувачення, або ж у відмові в задоволенні клопотання.

Зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не гарантуватиме виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, оскільки останній, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, що неодноразово прослідковувалось в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема, ускладнює належний виклик таких осіб до суду, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що на даний час не відпала необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000319 від 07.07.2021 року прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 369, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000319 від 07.07.2021 року прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів до 22 травня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Строк рахувати з моменту винесення ухвали 24 березня 2025 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1