КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/1736/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 190, частиною другою статті 209 КК України, у кримінальному провадженні №0001220 від 21 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, у межах строку досудового розслідування, тобто до 27 березня 2025 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 3 302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 998 456 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами: отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача - UA1012089, призначення платежу - застава.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; не відлучатися із населеного пункту, де останній фактично проживає, а саме з м. Вишгород Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими учасниками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено підозрюваному 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Уважає оскаржувану ухвалу слідчого судді протиправною, незаконною та необґрунтованою.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вказані у даній справі ризики відсутні, їх наявність прокурором не доведено.

Вказує, що підозра ОСОБА_7 ґрунтується тільки на показах потерпілих, а тому є необґрунтованою та надуманою.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначає, що стороною обвинувачення на обґрунтування пред`явленої підозри надано покази свідків, при цьому не вказується чому цим свідкам можна вірити, не наводяться слідчі дії, якими перевірено надані покази, а також приховуються протоколи допиту, які виправдовують ОСОБА_7 , у тому числі і протоколи одночасних допитів.

Уважає, що усі ризики, визначені положенням частини першої статті 177 КПК України, відсутні.

Зауважує, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, пред`явлена йому підозра не у насильницькому злочині, відомостей, що він є соціально небезпечним матеріали справи не містять; у підозрюваного є дитина, він перебуває у шлюбі та має постійне місце проживання у м. Вишгород Київської області.

На переконання сторони захисту визначений слідчим суддею розмір застави у сумі 9 998 456 грн є безпідставним.

Уважає, що відомості про особу ОСОБА_7 , його поведінка, бажання захищати себе відповідно до закону, міцність соціальних зав`язків, наявність на утриманні малолітньої дитини, постійне місце проживання надають можливість визначити йому розмір застави у сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такий запобіжний захід, як застава забезпечить у повній мірі виконання ОСОБА_7 усіх обов`язків, визначених КПК України.

Також звертає увагу суду на те, що під час судового розгляду у суді першої інстанції стороною захисту заявлено клопотання у порядку статті 206 КПК України, в якому доведено до відома слідчого судді обставини, які вказують на катування ОСОБА_7 , а саме на поміщення останнього в значно гірші умови перебування, а саме в ІТТ, де його права будуть порушуватись, проте, слідчий суддя не вжив жодного заходу, передбаченого частиною шостою статті 206 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 тайого захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001220, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою, п`ятою статті 190, частиною другою статті 209 КК України.

04 жовтня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0000282 від 05 березня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі, що становить 3 302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 000 000 гривень строком до 08 грудня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000282 від 05 березня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України продовжено до чотирьох місяців, тобто до 04 лютого 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року у кримінальному провадженні №0000282 від 05 березня 2024 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжено до 30 січня 2025 року.

Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 30 грудня 2024 року кримінальне провадження №0000282 від 05 березня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України об`єднано з кримінальним провадженням №0001220 від 21 жовтня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою, п`ятою статті 190, частиною другою статті 209 КК України, якому присвоєно номер кримінального провадження №0001220.

20 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 190, частиною другою статті 209 КК України.

23 січня 2025 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 190, частиною другою статті 209 КК України, у кримінальному провадженні №0001220 від 21 жовтня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, у межах строку досудового розслідування, тобто до 27 березня 2025 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 3 302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 998 456 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами: отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача - UA1012089, призначення платежу - застава.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; не відлучатися із населеного пункту, де останній фактично проживає, а саме з м. Вишгород Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими учасниками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено підозрюваному 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які долучено до клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що закінчити досудове розслідування у вказаний термін не видається можливим внаслідок особливої складності кримінального провадження та великого обсягу необхідних слідчих та процесуальних дій, у тому числі складення обвинувального акту та вручення підозрюваному і захиснику його копії.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ризики не зменшились, продовжують існувати та прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків, тривалість та стійкість інкримінованої протиправної діяльності та її наслідків, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, у тому числі наявність в нього родини та перебування на утриманні малолітньої дитини, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та попереднього продовження строку дії такого запобіжного заходу, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог статей 182, 183 КПК України, обґрунтовано вважав, що враховуючи конкретні обставини, реальність та високий ступінь ймовірності реалізації наявних у провадженні ризиків, з огляду на значний період утримання підозрюваного ОСОБА_7 в умовах несвободи, слідчий суддя вважав можливим залишити попередньо визначену заставу, яка буде достатнім стримуючим засобом для належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та виконання завдань кримінального провадження, у розмірі3 302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 998 456 грн, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на те, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, не заслуговують на увагу суду посилання сторони захисту на те, що визначена ухвалою слідчого судді для підозрюваного ОСОБА_7 застава у розмірі 3 302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 998 456 грн, є завідомо непомірною для останнього та призводить до неможливості виконання застави.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, або відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 190, частиною другою статті 209 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника про те, що підозра ОСОБА_7 ґрунтується тільки на показах потерпілих, а тому є необґрунтованою та надуманою; стороною обвинувачення на обґрунтування пред`явленої підозри надано покази свідків, при цьому не вказується чому цим свідкам можна вірити, не наводяться слідчі дії, якими перевірено надані покази, а також приховуються протоколи допиту, які виправдовують ОСОБА_7 , у тому числі і протоколи одночасних допитів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів зменшення вказаних ризиків стороною захисту не надано.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, пред`явлена йому підозра не у насильницькому злочині, відомостей, що він є соціально небезпечним матеріали справи не містять; у підозрюваного є дитина, він перебуває у шлюбі та має постійне місце проживання у м. Вишгород Київської області, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Щодо доводів захисника про те, що під час судового розгляду у суді першої інстанції стороною захисту заявлено клопотання у порядку статті 206 КПК України, в якому доведено до відома слідчого судді обставини, які вказують на катування ОСОБА_7 , а саме на поміщення останнього в значно гірші умови перебування, а саме в ІТТ, де його права будуть порушуватись, проте, слідчий суддя не вжив жодного заходу, передбаченого частиною шостою статті 206 КПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів судової справи та встановлених слідчим суддею обставин, прокурор у судовому засіданні пояснив, що в рамках кримінального провадження до органу досудового розслідування надійшла оперативна інформація, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 в межах ДУ «Київський слідчий ізолятор» може бути здійсненний тиск з метою подальшої зміни показів, а також існує висока вірогідність загрози здоров`ю та життю підозрюваному, про що долучена копія постанови слідчого.

Згідно частини шостої статті 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Відповідно до пункту «в» статті 2 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, за наявності відповідних підстав мають: підозрюваний, обвинувачений, захисники і законні представники.

Згідно частини другої статті 3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича; б) звернення керівника відповідного державного органу; в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами.

Вказаний Закон також передбачає, що безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, у тому числі переведенням до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання (пункт «а» частини першої статті 19).

Відповідно до частини п`ятої статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином, слідчим були здійсненні відповідні процесуальні дії, які на його думку були необхідні і можливі на час винесення відповідного процесуального рішення та вжито необхідних заходів, щодо застосування заходів безпеки відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком до 30 січня 2025 року включно, тобто в межах строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим, установивши вказані обставини, слідчий суддя не звернув уваги на доводи сторони захисту щодо вчинення відносно підозрюваного ОСОБА_7 катувань, поміщення останнього в значно гірші умови перебування, де порушуються його права у зв`язку з переведенням останнього з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до ІТТ ГУ НП у м. Києві.

На підставі викладеного колегія суддів уважає за необхідне у порядку частини шостої статті 206 КПК України зобов`язати прокурорів групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001220 від 21 жовтня 2023 року, провести перевірку щодо підстав вжиття відносно підозрюваного ОСОБА_7 заходів безпеки та порушення його прав під час переміщення і утримання в Ізоляторі тимчасово тримання ГУ НП у м. Києві

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року - залишити без змін.

Зобов`язати прокурорів групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001220 від 21 жовтня 2023 року, провести перевірку щодо підстав вжиття відносно підозрюваного ОСОБА_7 заходів безпеки та порушення його прав під час переміщення і утримання в Ізоляторі тимчасово тримання ГУ НП у м. Києві.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4