ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2023 року за №0001186 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Огурцівка, Шевченківського району, Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого не офіційно будівельником, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IХ введено воєнний стан на всій території України, дію якого неодноразово продовжено та який діяв на момент вчинення злочину і діє до наявного часу, 04.09.2023 року вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 04.09.2023 року приблизно о 17:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 розпивав алкогольні напої разом із ОСОБА_5 в приміщені для охорони, де працює останній за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 3.

В цей час та місці, ОСОБА_4 побачив на столі у вказаному приміщенні мобільний телефон, належний ОСОБА_5 , в результаті чого в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, а предметом свого злочинного посягання ОСОБА_4 визначив вищевказаний мобільний телефон.

Реалізуючи свій злочинний замисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , підійшов до столу, де лежав мобільний телефон належний потерпілому ОСОБА_5 , швидко зорієнтувався та скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов із приміщення та впевнившись, що він в приміщенні один і, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, з корисливих мотивів, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy A10s», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі синього кольору, вартістю 4000 гривень, з сім-карткою НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_4 вважав за необхідне, місце вчинення кримінального правопорушення покинув разом із викраденим майном, маючи реальну можливість розпорядитись майном на власний розсуд.

В зв`язку з чим, потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини не явки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд, враховуючи думку сторін кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого, вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за відсутності потерпілого ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , доказів, що стосуються особи останнього, а також доказів та документів, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 дав суду показання, що він дійсно, будучи обізнаним про оголошений в Україні воєнний стан, у зазначений в обвинувальному акті час, дату та місці, а саме 04.09.2023 року близько о 17:00 год., перебуваючи в приміщенні для охорони, де працює потерпілий, за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 3, вирішив викрасти мобільний телефон останнього. Так, коли потерпілий вийшов із приміщення, він підійшов до столу, де лежав мобільний телефон, взяв його та пішов щоб здати до ломбарду. Того ж дня, по дорозі до ломбарду він був затриманий працівниками поліції та повернув потерпілому викрадений телефон і, останній до нього претензій не має.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний корисливий злочин, який відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 , має постійне місце реєстрації та проживання, відомості щодо перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра відсутні, одружений, за його твердженням, що не оспорювалось прокурором, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять в нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його позитивну поведінку після вчинення злочину, щире каяття, дані про особу винного, його вік, а також того, що він заявив суду, що зробив для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо. Також, суд враховує, що викрадене майно повернуто потерпілій особі та до обвинуваченого не заявлялось будь-яких претензій матеріального характеру. За таких обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів, і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням та існування ризику, в разу апеляційного оскарження вироку, неявки обвинуваченого до суду за першою вимогою, або зміни місця проживання без повідомлення суду, що може негативно вплинути на розумність строків апеляційного перегляду справи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з покладеними ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.12.2024 року обов`язками щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без змін.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ОСОБА_6 від 05.09.2023 року, суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України, зокрема речові докази: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy A10s», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі синього кольору, - слід залишити у власника.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.12.2024 року у виді нічного домашнього арешту з покладеними на нього обов`язками залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy A10s», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі синього кольору, - слід залишити у власника.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

31.12.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/20928/23

Номер провадження № 1-кп/522/2484/24

Головуючий суддя - ОСОБА_1