Справа № 331/23/25
Провадження № 1-кп/331/421/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0002104, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2024 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2024 року приблизно о 19 годині 04 хвилини водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 111940», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині пр. Соборного зі сторони вул. Першотравневої в напрямку вул. Української в м. Запоріжжі. Під час руху в районі буд. 152 по пр. Соборному водій ОСОБА_4 здійснив зупинку транспортного засобу.

В цей час в недозволеному для цього місці на проїзну частину пр. Соборного вийшов пішохід ОСОБА_6 , який розпочав перетин дороги, рухаючись зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 111940», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заднім ходом.

Водій ОСОБА_4 , діючи зі злочинною недбалістю, маючи можливість постійно бачити пішохода ОСОБА_6 , який рухався по проїзній частині позаду його транспортного засобу, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху, та не звернувшись за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом, внаслідок чого задньою частиною кузова керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

- п. 10.9.: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Невиконання водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді крайового внутрішньосуглобового перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки без ознак консолідації, що кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування після зміни обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 було заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку з його примиренням із потерпілим.

ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим. Також він повідомив, що ознайомлений із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суть зміненого обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України йому зрозуміла, свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення він визнає в повному обсязі, не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави, зазначеної у клопотанні, з потерпілим він дійсно примирився і відшкодував йому у повному обсязі завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав заяву про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням. При цьому, потерпілий підтвердив, що він дійсно примирився із обвинуваченим, у зв`язку з чим згоден на закриття даного кримінального провадження, будь-яких претензій матеріального та морального характеру він до обвинуваченого не має, оскільки йому відшкодовано завдану кримінальним правопорушенням шкоду у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України та закриття даного кримінального провадження. Також вона просила суд скасувати накладений ухвалою слідчого судді арешт на транспортний засіб, вирішити питання речових доказів та стягнути з обвинуваченого витрати, понесені в ході досудового розслідування даного кримінального провадження у зв`язку з проведенням судових експертиз.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого, пояснення учасників кримінального провадження щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою, дослідивши клопотання та матеріали даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не відноситься до реабілітуючих підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України, і роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що останній проти такого звільнення від кримінальної відповідальності не заперечував та погодився на закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином і характеризується необережною формою вини.

Також суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, потерпілий у судовому засіданні підтвердив, що вони з обвинуваченим дійсно примирилися, жодного неправомірного впливу ні на обвинуваченого, ні на потерпілого здійснено не було.

У результаті кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому була спричинена моральна, фізична та майнова шкода. Проте, у ході розслідування кримінального провадження та під час підготовчого судового засідання потерпілим цивільний позов не заявлявся. Натомість, під час судового розгляду даного кримінального провадження потерпілий неодноразово заявляв про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого. Крім того, потерпілий також не заперечував щодо закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

У даному випадку судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. ст.12, 25 КК України відноситься до нетяжких злочинів з необережною формою вини і не є корупційним, свою провину обвинувачений повністю визнав, відшкодував заподіяні потерпілому збитки та примирився з ним, про що сторони заявили у судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_4 не інкримінується вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, раніше він до кримінальної відповідальності не притягався, у зв`язку з чим суд вбачає підстави для закриття даного кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК України.

При цьому, у зв`язку із закриттям даного кримінального провадження саме на підставі ст. 46 КК України питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така позиція суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, відповідно до якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих підстав питання про доведеність вини особи не вирішується.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закривається з підстави, яка не є реабілітуючою, тому процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.12.2021 (справа №132/283/21), від 07.10.2021 (справа №584/800/20), від 29.09.2021 (справа №342/1560/20) та у висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2024 (справа №334/8532/24, провадження № 1-кс/334/2743/24) на автомобіль марки «ВАЗ 111940», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , було накладено арешт, який на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284-286, 288, 369-372 КПК України, ст. 46 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002104 від 18.10.2024, задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження №0002104 від 18.10.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави витрати на залучення експертів у загальній сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок.

Арешт, накладений на автомобіль марки «ВАЗ 111940», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року у справі №334/8532/24 скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ 111940», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_4 , у якого він був вилучений;

- DVD-R диск із відеозаписом, на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди 17.10.2024 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, який було надано ОСОБА_8 з камери зовнішнього спостереження приміщення «Boogi Pizza Sushi» - залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 07 квітня 2025 року.

Повний текст ухвали складено і оголошено 09 квітня 2025 року.

Суддя ОСОБА_9