Провадження № 11-кп/4808/166/25
Категорія ст. 331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13.02.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні №0000450 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

Суд продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначеним розміром застави до 14.04.2025 виходячи з того, що сторона обвинувачення довела наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (КПК), які продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

2. Доводи апеляційної скарги захисника.

2.1. Ухвала суду є незаконною, необґрунтованою. Її належить скасувати.

2.2. Жоден із свідків не вказує на обвинуваченого, як на особу, яка збувала наркотичні засоби. Версія сторони обвинувачення про причетність ОСОБА_7 до злочинної діяльності є необґрунтованою та не підтверджується жодними доказами.

2.3. Суд належно не мотивував, чому застава буде достатнім запобіжним заходом, а домашній арешт за місцем реєстрації ні.

2.4. В обвинуваченого немає можливості внести заставу.

2.5. Обвинувачений молодого віку, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки постійне місце проживання, у нього є мати, а тому запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Просить оскаржену ухвалу скасувати та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання у певний період доби, а саме: з 22:00 по 07:00 год за місцем реєстрації АДРЕСА_1 .

3. Провадження в апеляційному суді.

3.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Захисник звернула увагу, що її клієнт ніяких наркотиків не збував, особа, яка проходить із ним по справі, внесла заставу і виконує всі процесуальні обов`язки. Це несправедливо, її клієнт теж буде виконувати всі обов`язки. У разі якщо суд дійде до переконання про залишення його під вартою, просила зменшити розмір застави до співмірного з майновим станом обвинуваченого. Зазначила, що обравши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд фактично не визначив розмір застави, а залишив раніше встановлений.

3.2. Прокурор заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, вказавши, що обвинуваченому поставлено у вину два злочини - ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК. Відповідно і ризики більші.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Нормою ч. 1 ст. 194 КПК України при вирішенні питання законних підстав для утримання особи під вартою на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч. 1. ст. 183 КПК України).

4.2. Обґрунтованість обвинувачення.

Оцінка обгрунтованості обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого (ч. 2 ст. 422-1 КПК) поза компетенцією апеляційного суду, оскільки провадження перебуває на розгляді по суті в суді першої інстанції. Тому, з цих мотивів відповідні доводи сторони захисту апеляційний суд до уваги брати не може.

4.3. Щодо ризиків.

Обвинуваченому поставлено у вину вчинення тяжкого та нетяжкого злочинів, покарання за які - позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна (ч. 2 ст. 307 КК України) та позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років (ч. 1 ст. 317 КК України). Імовірна тяжкість покарання може спонукати уникати правосуддя.

Суд апеляційної інстанції констатує, що в цей час продовжує існувати такий рівень ризиків, який обумовлює утримання обвинуваченого під вартою. Враховуючи тяжкість інкримінованих Обвинуваченому кримінальних правопорушень, а також те, що обставини, за яких судом було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК продовжують існувати.

Суд вважає, що обраний Обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

4.4. Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою вжиття запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених ст. 177 КПК.

При обранні Обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею було враховано та оцінено відповідні ризики (ст.177, 178 КПК України).

Оскарженою ухвалою було вирішено питання про продовження строку тримання під вартою з визначеним розміром застави.

У матеріалах справи відсутні докази зміни будь-яких обставин, які існували при обранні запобіжного заходу обвинуваченому. Раніше встановлені ризики також не перестали існувати.

Отже, підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу відсутні.

5. Щодо доводів сторони захисту з приводу неможливості внесення обвинуваченим застави.

Майновий стан обвинуваченого відповідно до ст. 178 КПК України є лише однією із обставин, яка оцінюється судом при обранні запобіжного заходу у сукупності із іншими обставинами. При цьому, обраний запобіжний захід повинен відповідати меті його застосуванню і запобігати спробам обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню.

Судом при обранні запобіжного заходу була надана оцінка майновому стану Обвинуваченого.

З часу обрання запобіжного заходу майновий стан Обвинуваченого не змінився.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє аргумент захисту про неналежний майновий стан Обвинуваченого як підставу для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

6. Висновки.

Апеляційний суд вважає, що продовження тримання під вартою Обвинуваченого під час здійснення цього кримінального провадження ще не вийшло за межі розумних строків за умов оперативного завершення розгляду.

Суд першої інстанції врахував усі необхідні обставини цього провадження, дані про особу обвинуваченого і прийняв законне, обгрунтоване та належно вмотивоване рішення.

Тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13.02.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000450 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України залишити без змін.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4