Справа № 334/7411/24
Номер провадження № 1-кс/334/3100/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 року до суду з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, яка підписана 03.09.2024 року.

12.09.2024 року ухвалою слідчого судді скаргу ОСОБА_3 повернуто заявнику.

04.11.2024 року ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу слідчого судді від 12.09.2024 року скасовано, матеріали провадження повернуто до суду для вирішення питання про відкриття провадження.

28.11.2024 року до суду з Запорізького апеляційного суду надійшли матеріали справи за скаргою ОСОБА_3

28.11.2024 року ухвалою слідчого судді відкрито провадження за скаргою та призначено до розгляду в судове засідання.

У скарзі ОСОБА_3 посилався на те, що ним в порядку ст.214 КПК України до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області було подано заяву за фактом того, що 30.07.2024 року він був пограбований ОСОБА_4 . До теперішнього часу ст.214 КПК України не виконана. Прохав зобов`язати внести відомості до ЄРДР.

11.12.2024 року до суду звернувся Заступник начальника Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 з листом, в якому повідомили, що 30.09.2024 року до ІКС ІПНП (журнал єдиного обліку) за №27042 зареєстровано заяву ОСОБА_3 з приводу того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у нього 30.07.2024 року викрали особисті речі. 01.10.2024 року до ІКС ІПНП (журнал єдиного обліку) за № 27089 зареєстрована повторна заява ОСОБА_3 , що надійшла з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з приводу вчинення 30.07.2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно нього злочину, а саме вказані особи забрали у нього грошові кошти, телефони та особисті речі. За вказаними зверненнями ОСОБА_3 проводились перевірки та на адресу заявника надавались відповіді про відсутність ознак кримінального правопорушення в його зверненнях. Окрім цього, 14.10.2024 року надійшла заява ОСОБА_3 від 29.09.2024 року, подана до Запорізької обласної прокуратури щодо вчиненого пограбування відносно нього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при подіях 30.07.2024 року. За викладеними обставинами була проведена перевірка, за результатами якої становлено, що факт вчинення кримінального правопорушення з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 при подіях 30.07.2024 року не знайшов свого підтвердження. Вказане рішення ОСОБА_3 оскаржив у Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя щодо невнесення відомостей до ЄРДР, і 25.11.2024 року слідчим суддею винесено ухвалу про залишення без задоволення його скарги за обставинами 30.07.2024 року. Разом з цим, за скаргою ОСОБА_3 аналогічного змісту 05.12.2024 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя винесено рішення про залишення його скарги без задоволення за фактом його пограбування 30.07.2024 року.

12.12.2024 року в судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу та прохав задовольнити.

12.12.2024 року в судовому засіданні старший слідчий Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення скарги, пояснивши, що в заяві ОСОБА_3 відсутні конкретизовані відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення відносно нього, при цьому аналогічні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за обставинами події 30.07.2024 року вже були на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя та Ленінському районному суді м. Запоріжжя, і у задоволенні скарг було відмовлено.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з заявами за фактом того, що 30.07.2024 року він був пограбований Самоткан та Скляренко.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, … - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Зміст зазначеної статті містить конкретне та однозначне положення для регулювання певних процесуальних відносин, а саме дій слідчого, прокурора на початку досудового розслідування після подання особою заяви про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, які вони зобов`язані зробити - невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 4 ст.214 КПК України визначено, що слідчий прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно п.1.2 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, ч.5 ст.214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, норма кримінального процесуального закону містить вимогу наявності у заяві відомостей про кримінальне правопорушення, а саме наявність ознак кримінального правопорушення. Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

Слідчий суддя зазначає, що певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані, які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме, що подія злочину насправді мала місце та наявний склад кримінального правопорушення, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз положень ст.214 КПК України дає підстави для висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Верховний Суд у Постанові від 16.05.2019 року у справі № 761/20985/18 наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Відповідно висновку, який викладено у Постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18 прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР. Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення. Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Перевіривши, повідомлені ОСОБА_3 відомості, слідчий суддя доходить висновку, що вони містять абстрактний характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях осіб ознак об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України, а обставини, про які йде мова у заяві не є достатніми для попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за відповідною статтею КК України. Також, із звернення останнього неможливо встановити ні предмет, ні межі та напрямок досудового розслідування, яке ним ініціюється.

При цьому слідчий суддя враховує, що на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа №335/11653/24) та Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа №334/6231/24) вже перебували аналогічні скарги ОСОБА_3 , предметом яких було оскарження бездіяльності Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР щодо подій 30.07.2024 року, які ухвалами слідчих суддів залишенні без задоволення.

Згідно п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на бездіяльність слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи, що скарга ОСОБА_3 містить припущення щодо вчинення кримінальних правопорушень та не містить об`єктивних даних про вчинення вказаними ним особами кримінальних правопорушень, то слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак доходить висновку, що вказану скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 371, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.12.2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1