Справа № 643/1641/25
Провадження № 1-кс/643/632/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 2 СВ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 19.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.255, ч.4 ст.191, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Московського районного суду м. Харкова 03.02.2025 надійшло вищезазначене клопотання слідчого про надання дозволу на арешт майна.

2 СВ ТУ ДБР у м. Полтаві проводить досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000426 від 19.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.255, ч.4 ст.191, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

У судове засідання слідчій та прокурор не з`явились, разом із клопотанням подали заяву про розгляд клопотання без їх участі.

Представник особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, перед початком судового засідання подав заяву, у якій просив задовільнити клопотання частково, залишивши право користування на тимчасово вилучене майно.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно із ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

В ході досудового розслідування встановлено, що на початку 2023, але не пізніше 15.03.2023, перший заступник Старовірівського сільського голови Красноградського району Харківської області ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, використовуючи свої службові повноваження і пов`язані з ними можливості, спланував вчинити протягом 2023 заволодіння бюджетними коштами Старовірівської сільської територіальної громади Красноградського району Харківської області.

ОСОБА_5 як виконавець робіт ТОВ «Євродорбуд-плюс» здійснював безпосереднє керівництво будівництвом.

На підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою АДРЕСА_1 .

Водночас було встановлено, що ОСОБА_5 володіє та користується автомобілем «MAZDA 6», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до відомостей РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області, автомобіль «MAZDA 6» , 2019 року випуску, № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор зазначає, що наразі існують достатні підстави вважати, що вилучене в ході огляду місця події речі можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а в подальшому будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, повернення яких на теперішній час може привести до їх втрати. Арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів, позбавлення можливості їх знищення або переховування.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, проведення обшуку та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Що стосується клопотання прокурора про визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, виявлене та вилучене під час обшуку автомобілю «MAZDA 6», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , а саме: блокнот у обкладинці червоного кольору з чорновими записами;

Накласти арешт на майно, шляхом заборони його розпорядження та відчуження, виявлене та вилучене під час обшуку автомобілю «MAZDA 6», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобілю «MAZDA 6», державний номерний знак « НОМЕР_1 », серії НОМЕР_4 ; ключі від автомобілю «MAZDA 6», державний номерний знак « НОМЕР_1 »; автомобіль «MAZDA 6» державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

У задоволенні клопотання стосовно визначення місця зберігання вилученого майна - відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1