Справа № 522/1031/23
Провадження по справі № 1-кп/522/2359/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000723 від 13.08.2022 року та обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001109 від 05.10.2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000723 від 13.08.2022 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2023 року було задоволено клопотання прокурора про передачу обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України (ЄУНС: №522/1902/23, номер провадження 1-кп/522/817/23), для вирішення питання про об`єднання з обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України (ЄУНС: №522/1031/23, номер провадження: №1-кп/522/2359/25), який перебуває в провадженні судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор та обвинувачений не заперечували проти об`єднання вказаних обвинувальних актів.

Обвинувачений не заперечував проти проведення підготовчого судового засідання без участі захисника.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Суд заслухавши думку учасників провадження, дослідивши обвинувальні акти з додатками, дійшов такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 334 КПК України, у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

В свою чергу, ч. 1 ст. 217 КПК України, передбачено, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Тому, на підставі вище викладеного, для забезпечення повноти та ефективності судового провадження, для всебічності дослідження всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, процесуальної економії, прийняття справедливого рішення та покращення становища обвинуваченого, кримінальне провадження № 0000723 від 13.08.2022 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, (ЄУНС: №522/1031/23, номер провадження: 1-кп/522/2359/25), необхідно об`єднати в одне провадження із кримінальним провадженням №0001109 від 05.10.2022, стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (справа №522/1902/23, провадження №1-кп/522/817/23), з присвоєнням їм єдиного номеру ЄУНС: №522/1031/23, номер провадження: №1-кп/522/2359/25.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальні акти у вказаному кримінальному провадженні складено відповідно до вимог КПК України, підстав для затвердження угоди та закриття кримінальних проваджень не має, обвинувальні акти направлено на розгляд до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувальних актів.

Обвинувачений не заперечував проти призначення обвинувальних актів до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце в судове засідання не з`явився. Обвинувачений не заперечував проти проведення судового засідання без захисника.

Потерпілі будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце в судове засідання не з`явились.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальні акти з додатками, суд дійшов висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів, виходячи з таких підстав.

Обвинувальні акт підсудні Приморському районному суду м. Одеси.

Підстав для повернення обвинувальних актів прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.

Обвинувальні акти відповідають вимогам КПК України.

За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувальних актів до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Також до суду надійшов цивільний позов, поданий ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти прийняття цивільного позову до провадження.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд виходить з норм частин першої, четвертої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, за якими особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов; форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частина друга статті 61, частина друга статті 62 КПК України).

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Статтею 175 ЦПК України закріплено вимоги щодо форми та змісту цивільного позову.

Статтею 177 ЦПК України встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви.

Підстави для залишення цивільного позову без руху, або повернення цивільного позову, у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України відсутні.

Судом встановлено, що форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому цивільний позов слід прийняти до розгляду в даному кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих у наслідок вчинення злочину, позивачі звільняються від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного, та з огляду на відповідність цивільного позову, поданого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , суд вважає за можливе прийняти до розгляду у даному кримінальному провадженні цивільний позов поданий ОСОБА_5 до ОСОБА_3 .

З прийняттям цивільного позову потерпіла особа набуває також права і обов`язки цивільного позивача, а обвинувачений права цивільного відповідача.

Роз`яснити цивільному відповідачу, що він має право подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії даної ухвали відзив на позов, всі докази, що підтверджували б заперечення проти позову, у разі їх наявності, чи заперечення на позов, позивачу надіслати їх копії.

Крім того, від потерпілого ОСОБА_5 надійшло клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року. В обґрунтування клопотання потерпілий зазначив, що арешт накладено на належне йому майно, а саме: мотоцикл «HONDA VRX 400», д/н НОМЕР_1 , без його відома та присутності в судовому засіданні, що підтверджується вказаною ухвалою, жодних судових викликів він не отримував.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання потерпілого, у зв`язку із його передчасністю.

Обвинувачений підтримав прокурора щодо клопотання потерпілого про скасування арешту майна.

Вимогами статті 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень абзацу першого частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.

Абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що на даній стадії судового провадження судом не розпочато дослідження доказів. Для перевірки відсутності підстав для обмеження права на вільне володіння майном вказаних осіб суду необхідно ознайомитись хоча б з найменш достатньою кількістю доказів, які йому будуть надаватись. З урахуванням чого, наразі вирішення питання про скасування арешту, накладеного на майно зазначеної особи, є передчасним.

Проте, варто зазначити, що вказані особи, під час судового розгляду, зокрема при безпосередньому дослідженні матеріалів кримінального провадження, не позбавлені права повторно звернутися із клопотанням про скасування арешту, в порядку ст. 174 КПК України.

Крім того, згідно вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Крім того даний транспортний засіб є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року в рамках кримінального провадження №0001109 від 05.10.2022 року, необхідно відмовити, у зв`язку із передчасністю його подання.

Керуючись ст. 56, 127, 128, 174, 217, 291, 314-316, 334, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження кримінальне провадження № 0000723 від 13.08.2022 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, (ЄУНС: №522/1031/23, номер провадження: 1-кп/522/2359/25), з кримінальним провадженням №0001109 від 05.10.2022, стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (справа №522/1902/23, провадження №1-кп/522/817/23).

Об`єднаному кримінальному провадженню присвоїти № 522/1031/23 (провадження по справі № 1-кп/522/2359/25).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000373 від 16.03.2023 року та №0001109 від 05.10.2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 286 КК України, призначити до судового розгляду на 22.04.2025 року о 12 год. 30 хв., у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 106, за участю прокурора, потерпілих, захисника обвинуваченого, обвинуваченого.

Цивільний позов, поданий ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , прийняти до провадження.

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року відмовити, у зв`язку із його передчасністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_6