Справа № 752/152/25
Провадження №: 1-кс/752/1297/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.01.2025 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003741 від 26 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 299 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 06 лютого 2025 року звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.01.2025 року у кримінальному провадженні №0003741 від 26 грудня 2024 року, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року накладено арешт на на домашню тварину, а саме собаку породи «Російський Той-Тер`єр» по кличці «Кімберлі», яка була вилучена в ході огляду квартири № 199 за адресою: м. Київ, вул. Ю. Здановської, буд. 52/3. Місцем зберігання домашньої тварини визначено територію та приміщення притулку «Захист тварин «Плюшка», що належить ГО «Захист тварин «Плюшка», розташованого за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., с. Черняхів, вул. Козацька, 14-А..

Заявник посилається на те, що арешт накладено необґрунтовано.

Зазначає, що жодній особі, у тому числі законному власнику собаки не повідомлено про підозру даному кримінальному провадженні.

Також зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно не містить посилань на те, які саме дії орган досудового слідства має намір проводити з арештованою собакою, тобто з якою метою накладається на нього арешт, а також у клопотанні відсутні обставини, які підтверджують необхідність такого арешту в межах даного кримінального провадження, наявність ризиків того, що майно може бути приховано, відчужено тощо.

Заявник вважає, що домашня тварина - собака породи «Російський Той-Тер`єр» по кличці «Кімберлі» не підлягає ні спеціальній конфіскації, ні конфіскації майна, як виду покарання, не може бути звернутий в рахунок погашення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а тому вважає, що на час розгляду даного клопотання, в матеріалах клопотання слідчого про арешт майна відсутні правові підстави для застосування арешту щодо домашньої тварини - собаки породи «Російський Той-Тер`єр» по кличці «Кімберлі», законним власником якої є ОСОБА_3 .

Також вказує, що з моменту вилучення тварини та накладення арешту минуло досить часу для проведення усіх необхідних слідчих дій, експертиз, оглядів, тощо, отже об`єктивних підстав утримувати домашню тварину під арештом, тобто позбавляти законного власника майном наразі, на переконливу думку заявника, немає.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна та зазначила, що собаку визнано речовим доказом в кримінальномму провадженні, призначена експертиза. Просить відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка подала клопотання, адвоката, прокурора, вивчивши клопотання про скасування арешту майна, дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року накладено арешт на домашню тварину, а саме собаку породи «Російський Той-Тер`єр» по кличці «Кімберлі», яка була вилучена в ході огляду квартири № 199 за адресою: м. Київ, вул. Ю. Здановської, буд. 52/3. Місцем зберігання домашньої тварини визначено територію та приміщення притулку «Захист тварин «Плюшка», що належить ГО «Захист тварин «Плюшка», розташованого за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., с. Черняхів, вул. Козацька, 14-А..

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року року вбачається, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, відповідно до ст. 170 КПК України, була достатньою підстава для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Постановою слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 26.12.2024 року собаку породи «Російський Той-Тер`єр» по кличці «Кімберлі» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № №0003741 від 26 грудня 2024 року.

Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003741 від 26 грудня 2024 року року наразі триває.

Необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не відпала. Водночас, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року.

Слідчий суддя вважає, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Крім того, тривалість досудового розслідування виправдовується характером злочину, що розслідується, та обсягом обставин, які необхідно довести при розслідуванні такого злочину.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1