Справа № 559/2190/24
номер провадження 1-кп/558/22/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року селище Демидівка

Дубенського району

Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області

у складі:

одноособово суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 31 березня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Демидівського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження № 0000197 від 31 березня 2024 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

06 лютого 2025 року ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області відносно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, тобто до 06.04.2025 року.

03.04.2025 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів.

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст. ст. 3, 27 Конституції України, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, 30 березня 2024 року близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території господарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, здійснив один постріл із закріпленої за ним стрілецької вогнепальної зброї - пістолету Макарова зав. № НОМЕР_1 , у свого тестя - гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому одиночне вогнепальне проникаюче сліпе кульове поранення тулуба з ушкодженням органів грудної і черевної порожнини, яке супроводжувалось по ходу раневого каналу ушкодженням м`яких тканин грудей, спричинило уламковий повний перелом 8-го ребра, забій нижньої долі лівої легені, наскрізним ушкодженням лівого купола діафрагми, шлунку і печінки та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент заподіяння.

Внаслідок отриманого вище одиночного вогнепального проникаючого сліпого кульового поранення тулуба з ушкодженням органів грудної і черевної порожини, протікання котрого ускладнилося розвитком дифузного гнійно-фібризного перитоніту (запаленням очеревини) ОСОБА_6 близько 13 години 10 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у реанімаційному відділенні комунального некомерційного підприємства "Дубенська міська лікарня" Дубенської міської ради.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 31.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 31 березня 2024 року, протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 від 31 березня 2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи № 49 від 03 травня 2024 року, протоколом затримання ОСОБА_3 від 31 березня 2024 року, висновком судової експертизи зброї № СЕ-19/18-24/4342-БЛ від 26 квітня 2024 року, висновком судової вибухо-технічної експертизи дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № СЕ-19/118-24/4475-Ф від 09 травня 2024 року, висновком судової вибухо-технічної експертизи дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № СЕ-19/18-24/4473-ФХВР від 09 травня 2024 року, висновком судової експертизи зброї, та ситуаційних обставин пострілу № СЕ-19/118-24/5949-БЛ від 09 травня 2024 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 11 червня 2024 року, протоколом проведення слідчого експерименту судово-медичної експертизи № 49-Д від 17 червня 2024 року, речовими доказами та іншими документальними матеріалами.

Прокурор вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Обвинувачений може переховуватись від суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що згідно вимог ч. 5 ст. 12 КК України злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Враховуючи тяжкість злочину ОСОБА_3 може переховуватись від суду шляхом зміни свого місця проживання у іншому регіоні з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим самим затягуючи судовий розгляд даного кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_3 являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , в силу виконання службових обов`язків може вибувати в зону проведення бойових дій, оскільки підрозділи його військової частини безпосередньо залучені до виконання бойових завдань, що унеможливить його явку до суду. Незастосування запобіжного заходу до останнього призведе до того, що ОСОБА_3 зобов`язаний буде повернутись у розпорядження командира та вибути із місця свого проживання.

2. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. Даний ризик (передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 проживає у селищі Смига, Дубенського району, Рівненської області, де також проживає свідок ОСОБА_9 , який являється його сусідом та під час судового розгляду ще не допитувався. Перебування на волі ОСОБА_3 за місцем свого проживання може призвести до впливу на свідка з метою зміни показів.

Ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Даний ризик існує, оскільки даний свідок ще не допитаний в суді.

3. Обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказаний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обгрунтовується тим, що під час виконання обов`язків військової служби, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану, незастосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зумовить подальший доступ до вогнепальної зброї та боєприпасів, що створює ризики для життя та здоров`я, а також можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків в цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного сторона обвинувачення дійшла висновку про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, присутність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та існує доцільність забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, порушення яких може вкрай негативно вплинути на суспільство вцілому.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Прокурор у клопотанні також зазначив, що ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням вогнепальної стрілецької зброї, внаслідок кримінального правопорушення загинув ОСОБА_6 .

Враховуючи всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а також, що даний злочин спричинив загибель людини (відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України), прокурор просить не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Під час розгляду даного клопотання прокурор ОСОБА_4 підтримав дане клопотання з підстав, викладених в ньому, просить його задовольнити. Суду пояснив, що на даний час інший більш м`ягкий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам зазначеним в клопотанні, кримінальне провадження перебуває на розгляді суду, досліджуються докази у справі, допитуються свідки і такий запобіжний захід, як тримання під вартою, позбавить можливості обвинуваченому впливати на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні та сприятиме розгляду даного кримінального провадження у встановлені законом строки.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 заперечили щодо заявленого клопотання прокурора. Захисник ОСОБА_11 просить суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 із застосуванням електронних засобів контролю. Вважають, що по справі вже допитана потерпіла і частина свідків, тому ОСОБА_3 не зможе впливати на їх показання. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що цілодобовий домашній арешт він зможе відбувати за місцем проживання своєї матері, взагалі в сусідньому селі. Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обгрунтованням продовження перебування особи під вартою. Запобіжний захід тримання під вартою повинен розглядатися як виняткова міра і лише у випадках суворої необхідності.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник - адвокат ОСОБА_12 в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявою про розгляд клопотання про продовження дії запобіжного заходу без участі потерпілої ОСОБА_7 та її представника.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заяву представника потерпілої, суд дійшов до наступних висновків.

02 квітня 2024 року, ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком дії до 30.05.2024 06 год 00 хв.

27 травня 2024 року, ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.06.2024, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_3 .

Починаючи з 27 червня 2024 року по даний час обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалами Демидівського районного суду продовжувався запобіжний захід тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Востаннє ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном до 06 квітня 2025 року.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК УКраїни, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл.18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженнні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Крім того, в ч.2 ст.177 КПК України зазначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків , які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі доведеності його вини; репутацію обвинуваченого; майновий стан, наявність судимостей та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 до затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою перебував на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , проживає разом в одному будинку зі своєю сім`єю, дружиною, яка є свідком в даному кримінальному провадженні та тещею, яка визнана потерпілою. Крім того, ОСОБА_3 проживає по сусідству зі свідком ОСОБА_9 , якого ще не допитано в суді. Дані обставини дають підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 до завершення розгляду справи в суді може впливати на своїх близьких осіб, які проживають з ним та були очевидцями вказаної події, а також на інших свідків, які ще не допитані в суді. Ризик впливу на близьких осіб та інших свідків не може бути усунений іншим чином, окрім ізоляції обвинуваченого та утриманням його під вартою. Судовий розгляд в даному кримінальному провадженні перебуває на стадії дослідження доказів, не всі свідки у даному кримінальному провадженні допитані.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд також враховує вагомість наявних доказів щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину. Також суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. В рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово зазначалося, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів" ( справа Ілійков проти Болгарії " № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Проаналізувавши всі обставини та докази, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до обвинуваченого більш м`якшого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання потерпілої, оскільки такий запобіжний захід не здатний усунути наведені в клопотанні прокурора ризики.

Тимчасова ізоляція обвинуваченого, обмеження свободи пересування на сьогодні є виправданим засобом заради досягнення мети і завдання кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України, задля усунення ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Прокурор в клопотанні просить не визначати розмір застави.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177-178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, що спричинив загибель людини.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для визначення ОСОБА_3 розміру застави, оскільки злочин спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 314-316, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону - ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Смига, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом Збройних Сил України, начальника речового складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , сержанта, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, а саме до 01 червня 2025.

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою оголошена обвинуваченому ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу встановити до 01 червня 2025 року 14.30 год.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУ "Рівненський слідчий ізолятор" та вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_13