Справа № 482/57/25
Номер провадження 1-кс/482/99/2025
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2025 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурора Новоодеського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000010 від 09.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

встановив:

На розгляд слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурора Новоодеського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000010 від 09.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна.

На обґрунтування клопотання вказано, що 08.01.2025 року о 18:40 год. водій автомобіля ВМW, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рухаючись по автодорозі Н-24 в сторону м. Миколаїв через м. Нова Одеса допустив виїзд на смугу зустрічного руху з подальшим зіткненням з автомобілем «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В наслідок ДТП водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та доставлений в КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом: відкритий перелом правого коліна та правої гомілки. Пасажир авто БМВ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлена в КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом: перелом грудної клітини.

08.01.2025, за даним фактом слідчим відділенням відділення поліції № 6 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000010 від 09.01.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

08.01.2025 року, у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено автомобіль ВМW, д/н НОМЕР_1 , який на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_4 , який вилучено для подальшого зберігання в стані після ДТП, оскільки даний транспортний засіб необхідний для подальшого проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій та судових експертиз та відповідно до постанови слідчого від 09.01.2025 має значення речового доказу, що має істотне та доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, що займає тривалий час.

Також, 08.01.2025, у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено автомобіль «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_2 , який на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , належить ОСОБА_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вилучено для подальшого зберігання в стані після ДТП, оскільки даний транспортний засіб необхідний для подальшого проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій та судових експертиз та відповідно до постанови слідчого від 09.01.2025 має значення речового доказу, що має істотне та доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, що займає тривалий час.

Вказує, що підставою арешту майна є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває транспортний засіб, можливості володіти, відчужити, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення у встановленому законом порядку. Незастосування арешту на вилучений транспортний засіб, який є речовим доказом, може привести до його зникнення, ремонту, відновлення, переобладнання, втрати або пошкодження, що може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, а також притягненню до відповідальності кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення, в міру своєї вини.

Метою арешту є збереження речових доказів, а також збирання, фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження як докази.

Майном, що необхідно арештувати є автомобіль «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_2 , який на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , належить ОСОБА_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зберігається за адресою: Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с. Троїцьке, вул. Степова, 27.

Зазначив, що вищевказаний транспортний засіб необхідний для подальшого проведення слідчих (процесуальних) дій, що має істотне та доказове значення, для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, а також займає тривалий час, на нього необхідно накласти арешт з відповідними обмеженнями, при цьому, вказаний транспортний засіб має значення речового доказу по кримінальному провадженню, оскільки відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, має суттєве значення для розслідування справи і в подальших стадіях кримінального провадження буде використано, як доказ. У разі повернення даного транспортного засобу його власнику, існує реальна загроза зміни або знищення слідів кримінального правопорушення як навмисно, так і з необережності. Крім того, враховуючи те, що під час подальшої експлуатації та користуванні даним транспортним засобом до завершення проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні він може зазнати конструктивних змін, унаслідок капітального та поточного ремонтів в ході обслуговування, в тому числі пов`язаних з амортизаційним зносом частин, вузлів та агрегатів транспортного засобу внаслідок його звичайної експлуатації, що може негативно відбитися на ході та результатах слідства.

Тому, посилаючись на викладене прокурор просив про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

В судове засідання особи не з`явилися. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, матеріалами клопотання підтверджується наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Відомості за даними фактами внесені до ЄРДР за № 0000010 від 09.01.2025 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.

Пункт 1 частини 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вимоги, ч. 8 ст. 170, пп. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів, з метою проведення судових експертиз, запобігання знищенню чи прихованню речових доказів, що може негативно відбитися на ході та результатах досудового розслідування та може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною його відчуження, розпорядження та користування ним, а саме на автомобіль «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_2 , який на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , належить ОСОБА_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зберігається за адресою: АДРЕСА_4 .

Визначити місце зберігання арештованого: Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с. Троїцьке, вул. Степова, 27.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1