ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/4276/24 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/3/25 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Олександрівка, Херсонської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 903 грн. 36 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення вищевказаних кримінальних проступків, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , 03.08.2024 близько 14:00 год., знаходячись біля кладовища по вул. Свободи в смт. Велика Олександрівка, Бериславського району, Херсонської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , який виник під час спілкування, з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, умисно кулаком правої руки наніс один удар в область лівого ока ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя (область лівого ока), які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 282 від 12.08.2024, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_7 , 07.08.2024 близько 13:00 год., знаходячись біля кладовища по вул. Свободи в смт. Велика Олександрівка, Бериславського району, Херсонської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , який виник під час спілкування, з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, умисно кулаком правої руки наніс один удар в область тулуба зліва ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця грудної клітини, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 283 від 12.08.2024, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції прокурор подав на нього апеляційну скаргу в якій не оспорюючи доведеності вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить оскаржуваний вирок відносно нього, в частині призначеного покарання, скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Апеляційна скарга мотивована про незаконність оскаржуваного вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що поза належною увагою суду фактично залишено той принцип, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, за вчинені ним кримінальні проступки, суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_7 має негативну репутацію, є особою схильною до вчинення злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисних злочинів, після відбуття покарання за останнім вироком через незначний проміжок часу знову вчинив кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності та небажання ставати на шлях виправлення.

Крім того, обвинувачений є особою непрацевлаштованою, отже не має законних джерел доходів, не має міцних соціальних зв`язків. Сам факт визнання ОСОБА_7 вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину не дає підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого у разі призначення покарання у виді штрафу, а є лише обставиною, яка може бути врахована при призначення альтернативного покарання у виді громадських робіт, визначеного в санкції інкримінованої статті. При цьому мається обтяжуюча обставина-повторність.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та останнє слово обвинуваченого, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків, за якими його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 125 КК України, учасниками судового провадження не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання поза увагою суду фактично залишено той принцип, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 послався на врахування характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних проступків, особу винного, який в силу ст. 89 КК України не має судимості, має постійне зареєстроване місце проживання, неповнолітніх або малолітніх дітей на утриманні не має, свою вину визнав, розкаявся у вчиненому. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції відніс його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції встановлено вчинення злочину повторно.

Із зазначеним погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів ОСОБА_7 є собою непрацевлаштованою, що вказує на відсутність у нього постійного легального джерела прибутку, а отже засобів для існування, що в тому числі, ставить під сумнів можливість виконання ним вироку суду в частині призначеного йому покарання у виді штрафу, а саме його сплати.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України, а саме за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, яке на переконання колегії суддів, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Таке покарання буде домірним тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних проступків і не сприймається явно несправедливим унаслідок м`якості чи/або суворості.

Тобто, суд першої інстанції допустив невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі, обвинуваченого внаслідок м`якості, що відповідно до ч.2 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на викладене, оскаржуваний вирок суду відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.404, 405, 407, 409, 414, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, скасувати в частині призначеного йому покарання.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суд.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4