ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1387/24 Номер провадження 11-сс/814/746/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем

судового засідання ОСОБА_5

за участі

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава провадження за апеляційною скаргою представника скаржника- адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Вказане рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_7 від 27 березня 2024 року, яка направлена до ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області не містить жодних конкретних відомостей, які можуть вказувати на наявність ознак злочину, вчиненого на території обслуговування цього відділу та які б давали підстави для внесення відомостей до ЄРДР без попередньої перевірки.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати уповноважену особу ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 27 березня 2024 року.

Вказує, що заява ОСОБА_7 містить відомості про вчинення кримінального правопорушення, а тому доводи слідчого судді є помилковими.

Стверджує, що слідчий повинен спочатку виконати вимоги ст.214 КПК України, тобто внести відомості до ЄРДР, а вже потім направляти за підслідністю кримінальне провадження, в зв`язку з чим направлення заяви про вчинення злочину до іншого органу відбувається поза межами кримінального процесу.

Разом з цим, адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки 14.10.2024 Східним МЦ БПД видано йому доручення для представництва інтересів ОСОБА_7 по вказаній справі, відразу після чого було погоджено правову позицію та подано апеляційну скаргу.

Інші учасники , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час апеляційного розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явились.

Від прокурора ОСОБА_8 на адресу суду надійшло клопотання про здійснення провадження за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 в судовому засіданні присутній не був, копію оскаржуваної ухвали отримав 10.10.2024.

14.10.2024 Східним МЦ БПД видано доручення ОСОБА_6 для представництва інтересів ОСОБА_7 по вказаній справі та 15.10.2024 подано вказану апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що пропущений строк на апеляційне оскарження адвокатом ОСОБА_6 підлягає поновленню.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

З вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідує, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до вказаного реєстру впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положеннями ст. 25 КПК України (яка регламентує засаду публічності у кримінальному судочинстві) встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Ця норма пов`язана з ч.5 ст.214 КПК України згідно якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію про вчинення саме кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Тобто слідчий, прокурор зобов`язані проаналізувати викладені в повідомленні про злочин фактичні обставини діяння та визначити попередньо, під ознаки якого злочину, передбаченого статтею Особливої частини КК України, таке діяння підпадає.

Положення ст. 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення саме кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З матеріалів провадження вбачається, що 27 березня 2024 року ОСОБА_7 направив до відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області заяву про вчинення злочину. В поданій заяві ОСОБА_7 зазначив, що 06.09.2004 року в ІТТ Козельщинського РВ УМВС України в Полтавській області слідчі ОСОБА_10 , за участю захисника адвоката ОСОБА_11 оголосили про те, що потерпілій призначено судово-психіатричну експертизу. Згідно наданої відповіді ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23) 06.09.2004 року ОСОБА_7 утримувався у СІЗО № 23 м. Полтави. На підставі зазначеного, ОСОБА_7 зазначає, що слідчий і адвокат внесли неправдиві відомості до документів процесуального характеру, чим вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.365, ст.366, ч.2 ст.372, ст.394 КК України. Зазначені відомості просив внести до ЄРДР.

06 травня 2024 року матеріали за зверненням ОСОБА_7 по факту неправомірних дій посадових осіб направлені до ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава для прийняття подальшого рішення згідно чинного законодавства України.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_7 слідчим ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава встановлено, що в ньому не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів ДБР. Повідомлення про результати розгляду ОСОБА_7 направлено 18 травня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді від 02.10.2024 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 .

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що факту бездіяльності уповноважених осіб ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області не встановлено, а дії щодо направлення заяви ОСОБА_7 за належністю для розгляду і прийняття рішення в межах компетенції, з дотриманням вимог про підслідність відповідають визначеним положенням процесуального закону.

Такий висновок повністю узгоджується із правовою позицією Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року (справа № 556/450/18), згідно якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР. При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відтак, на переконання апеляційного суду, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_12 на бездіяльність посадових осіб ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, належним чином мотивовані, ґрунтуються на змістовному дослідженні усіх обставин кримінального провадження.

Отже, перевіркою матеріалів даного провадження, судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких порушень слідчим суддею вимог КПК щодо процесуального порядку судового розгляду скарги, які, згідно ст.412 КПК, слід було би визнати істотними та які б тягнули за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2024 року є законною, обґрунтованою, належним чином вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання про поновлення строку адвоката ОСОБА_6 -задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2024 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4