Справа № 487/2354/25
Провадження № 1-кс/487/2199/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.02.2025 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей (одна з яких має інвалідність) зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною вищою освітою, раніше не судимого, механіка І категорії 3 відділу 1 служби Центру транспортного забезпечення Департаменту господарського забезпечення СБ України, у військовому званні «майстер сержант»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

встановив:

14.04.2025 слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що другим СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

12.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив про його задоволення.

Захисник у судовому засідання заперечувала щодо задоволення клопотання, просила застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказала, що ОСОБА_4 не має на меті ухилятися від суду та слідства, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про його сталі соціальні зв`язки.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника, крім того зазначив, що має статус учасника бойових дій, на його утриманні двоє малолітніх дітей, один з яких інвалід, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що другим СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що майстер-сержант ОСОБА_4 , діючи за попередньо змовою з групою осіб спільно та у взаємній згоді з громадянином України ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення, досягнення єдиної злочинної мети, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 31 березня 2025 року, перебуваючи у м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, користуючись мобільним месенджером «WhatsApp» домовився зі свідком ОСОБА_9 (анкетні данні змінено відповідно до ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб що приймають участь у кримінальному судочинстві») про збут психотропної речовини амфетаміну на суму 20000 (двадцять тисяч) гривень на 01 квітня 2025 року о 19.00 год.

01 квітня 2025 року о 21:13 майстер-сержант ОСОБА_4 та ОСОБА_9 зустрілись біля торгового центру «Квадрат», що розташовано за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 2 А, та сіли до транспортного засобу CITROEN C4 р/н НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_4 .

О 21:33 майстер-сержант ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вийшли з автомобіля, та підійшли до терміналу біля вищевказаного торгового центру «Квадрат», де ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, що були попередньо видані ОСОБА_9 для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин. З вказаної суми ОСОБА_4 здійснив поповнення невстановленої на даний час банківської картки на суму 5000 (п`ять) тисяч гривень, решту коштів у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень ОСОБА_4 повернув ОСОБА_9 .

У подальшому о 23 год 39 хв ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , знаходячись у дворі будинку № 25 по вул. Василя Липківського у м. Києві, зустрілись з ОСОБА_8 , в цей час до них під`їхав автомобіль CHEVROLET CRUZE р/н НОМЕР_2 , з якого вийшов ОСОБА_8 , який з рук в руки передав ОСОБА_4 згорток з поліетиленовим zip-пакетом, запакований у гумову рукавичку чорного кольору, після чого останній, з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, передав вказаний згорток з рук у руки ОСОБА_9 , здійснивши збут психотропної речовини амфетамін, маса амфетаміну в перерахунку на амфетамін-основу складає 36,235 грама, що є особливо великим розміром психотропної речовини, та отримав від ОСОБА_9 решту грошових коштів у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень які майстер-сержант ОСОБА_4 , перерахував та поклав до карману для подальшого розподілення з ОСОБА_8 .

Крім того 11.04.2025 ОСОБА_4 , діючи за попередньо змовою з групою осіб спільно та у взаємній згоді з громадянином України ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення, досягнення єдиної злочинної мети, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 11 квітня 2025 року, перебуваючи у м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, користуючись мобільним месенджером «WhatsApp» домовився зі свідком ОСОБА_9 , про збут психотропної речовини амфетаміну на суму 100 000 (сто тисяч) гривень на 12 квітня 2025 року, на території Херсонської області.

12 квітня 2025 року о 18:00 майстер-сержант ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зустрілись біля АЗК «ОККО», що розташований у с. Посад-Покровське Чорнобаївської сільської громади Херсонського району Херсонської області на 167 км автошляху Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (М-14)., де ОСОБА_9 сів до автомобілю CITROEN C4 р/н НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_4 в якості пасажира та ОСОБА_8 .

У подальшому, перебуваючи в салоні транспортного засобу ОСОБА_9 передав грошові кошти, які були видані для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повідомив ОСОБА_9 місце розташування у салоні автомобілю CITROEN C4 р/н НОМЕР_1 згортку з психотропною речовиною амфетамін загальною масою 333 грами, розфасованого на два zip-пакети, що становить особливо великий розмір. Після отримання ОСОБА_9 психотропної речовини амфетамін ОСОБА_4 перерахував грошові кошти та підтвердив їх отримання.

12 квітня 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом ст. о/у в ОВС ПБВ в Миколаївській області від 11.02.2025; допитом свідка ОСОБА_9 від 12.02.2025; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 01.04.2025; протоколом огляду (вилучення психотропної речовини) від 02.04.2025; висновком експерта № СЕ-19/124-25/5270-НЗРАП від 04.04.2025; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.04.2025; протоколом огляду (вилучення психотропної речовини) від 12.04.2025; протоколом обшуку т/з від 12.04.2025; протоколом затримання від 12.04.2025; допитом свідка ОСОБА_9 від 12.04.2025.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з такого: ОСОБА_4 , усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинені ним особливо тяжкі злочини, за який Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, може переховуватися від слідства та суду; ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб у тому числі з іншим підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, особами які визнані свідками у справі (особою яка виконувала роль закупника), надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні; ОСОБА_4 вчинив умисні корисливі особливо тяжкі злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, в умовах воєнного стану, заздалегідь усвідомлюючи, що психотропна речовина придбається для розповсюдження серед військовослужбовців ЗС України, які залучаються до завдань з метою захисту суверенітету і територіальної цілісності України. У випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний перебуваючи за місцем свого проживання, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а також з метою залякування інших підозрюваних та свідків у кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, проти життя та здоров`я особи, задля надання ними показань про обставини правопорушення на свою користь, у тому числі шляхом погроз.

При цьому слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором ризиків, передбачених п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки аргументи, наведені в клопотанні, не дають можливості встановити, на підставі яких доказів сторона обвинувачення стверджує, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином та знищити чи сховати будь-яку з речей та документів.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Разом з тим слідчий суддя виходить з того, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких має інвалідність, має зареєстроване місце проживання, вчинив кримінальні правопорушення в період воєнного стану, перебуваючи на посаді механіка І категорії 3 відділу 1 служби Центру транспортного забезпечення Департаменту господарського забезпечення СБ України.

Таким чином слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків у даному кримінальному провадженні та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

При цьому слідчий суддя вважає неспроможними доводи захисника щодо можливості застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Окрім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, враховуючи обставини справи, а також те, що підозрюваним вчинено особливо тяжкі злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні та не застосовувати щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою до 10.06.2025 року.

Ухвала діє до 10.06.2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1