печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст.ст. 170, 174 КПК України, в якій просить скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.11.2023 у справі № 757/51677/23-к, в рамках кримінального провадження №0000027 від 13.02.2024, на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0190 - 0.2505 га, :01:009:0193 - 0.2504 га, :02:005:0037 - 0.0484 га, що на праві власності зареєстровані за ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що арешт майна було накладено необґрунтовано та безпідставно, оскільки доводи викладені в клопотанні про накладення арешту ґрунтуються лише на припущеннях і словах оперативного співробітника, що недопустимо, оскільки порушують норми законодавства та повністю не відповідають фактичним обставинам. Крім того, адвокат зазначив, що відносно ОСОБА_3 не здійснюється досудове розслідування та підозру не пред`явлено.

24.07.2023 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 (зареєстровано в реєстрі за № 1209) відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продав належну йому земельну ділянку загальною площею 0,2505 га із кадастровим номером :01:009:0190 ОСОБА_3 .

Крім того, 26.07.2023 ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 земельну ділянку із кадастровим номером :01:009:0193, площею 0.2504 га.

Рішенням Білогородської сільської ради від 22.10.2020 ОСОБА_3 виділено земельну ділянку із кадастровим номером :02:005:0037, площею 0.0484 га для ведення особистого селянського господарства.

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельні ділянки із кадастровими номерами :01:009:0190, площею 0.2505 га; :01:009:0193, площею 0.2504 га та :02:005:0037, площею 0.0484 га належать на праві власності ОСОБА_3 .

Таким чином ОСОБА_3 є власником земельних ділянок, а саме: :01:009:0190, площею 0.2505 га; :01:009:0193, площею 0.2504 га та :02:005:0037, площею 0.0484 га, розташованих у с. Білогородка Бучанського району Київської області, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В судовому засіданні власник майна клопотання підтримав з підстав у ньому зазначених.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив відмовити.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, надходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000640, зареєстрованому в ЄРДР 14.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 209 КК України.

13.11.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду у м. Києві у справі № 757/51677/23-к, в рамах кримінального провадження №0000640, накладено арешт, зокрема, на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0190 - 0.2505 га, :01:009:0193 - 0.2504 га, :02:005:0037 - 0.0484 га, що на праві власності зареєстровані за ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заборонено державним органам та органам нотаріату вчиняти будь які дії пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників щодо земельних ділянок, розташованих в с. Білогородка Київської області з наступними кадастровими номерами.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2023 у справі № 757/51677/23-к про арешт майна, арешт було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи положення кримінально-процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

При цьому статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Поруч з тим, п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на даний час відносно ОСОБА_3 не здійснюється досудове розслідування і не пред`явлено підозру.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

В судовому засіданні слідчим не було належним чином спростовано доводів адвоката та власника майна щодо підстав для скасування арешту майна, а отже не було доведено наявність обставин, в разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Таким чином, оскільки особа, у якої арештовано майно, не набула статусу підозрюваного, разом з тим, через тривалу дію заходів забезпечення кримінального провадження позбавлена можливості користуватися своїм майном, тривалість арешту майна є такою, що триває понад розумні строки, достатні для встановлення органом досудового розслідування та фіксації усіх можливих відомостей, які можуть стосуватись предмета досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що такі обмеження у праві власності на майно не забезпечують справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Виходячи з викладеного, враховуючи долучені до клопотання матеріали, заслухавши пояснення власника майна та заперечення слідчий суддя приходить до висновку, що наданими матеріалами доведено, що арешт накладено необґрунтовано, тому слідчий суддя вважає, що наявні підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2023 у справі № 757/51677/23-к.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 174, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2023 у справі № 757/51677/23-к, в рамках кримінального провадження №0000640, в частині накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0190 - 0.2505 га, :01:009:0193 - 0.2504 га, :02:005:0037 - 0.0484 га, що на праві власності зареєстровані за ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1