Справа № 450/429/25 Провадження № 1-кс/450/147/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 190 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000117 від 27.01.2025 року

в с т а н о в и в :

суб`єкт звернення просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.01.2025 року у кримінальному провадженні № 0000117 від 27.01.2025 р. а саме: транспортний засіб марки «LEXUS» моделі «ES 350», 2015 року випуску, чорного кольору (VIN код транспортного засобу: НОМЕР_1 ), з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що на арешті транспортного засобу марки «LEXUS» моделі «ES 350» наполягає, проти скасування заперечує.

Представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання про скасування арешту у його відсутності, клопотання підтримує.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду від 30.01.2025 року клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 Головного Управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000117 від 27.01.2025 року за ч. 4 ст. 190 КК України, - задоволено. Накладено арешт на речові докази у даному кримінальному провадженні внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000117 від 27.01.2025,, а саме: транспортний засіб марки «LEXUS» моделі «ES 350», 2015 року випуску, чорного кольору (VIN код транспортного засобу: НОМЕР_1 ), з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », який оглянуто в ході проведення огляду місця події та визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речовим доказом.

Підставою накладення арешту на вказане майно стало те, що воно має ознаки речових доказів по кримінальному провадженню та для проведення експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч.1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту статті 174 КПК України вбачається, що підставами для скасування арешту майна є доведення заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Потерпіла ОСОБА_3 погоджується з визнанням її автомобіля речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, вжитий арешт унеможливлює використання її автомобіля за призначенням та обмежує права потерпілої як власниці транспортного засобу. Перебування автомобіля на майданчику відділу поліції жодним чином не сприяє досудовому розслідуванню та розшуку підозрюваного. Потерпіла ж ОСОБА_3 у свою чергу зацікавлена у швидкому та ефективному розслідуванні, а відтак згідна буде надати автомобіль для будь яких слідчих дій на першу вимогу, у разі знаходження автомобіля у неї.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відтак, права та законні інтереси законного власника майна підлягають захисту із застосуванням належної правової процедури.

Згідно з абз.2 ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на протилежне, а також, що в разі скасування арешту в цій частині існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст.2 КПК України, під час розгляду клопотання, надано не було.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що підстави в обмеженні користування та володінні даним транспортним засобом відсутні, однак потреба в обмеженні права розпорядження (відчуження) даного автомобіля не відпала та зберігається. А тому клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 98, 100, 170, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив :

клопотання представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 190 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000117 від 27.01.2025 року, - задоволити частково.

Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.01.2025 року на транспортний засіб марки «LEXUS» моделі «ES 350», 2015 року випуску, чорного кольору (VIN код транспортного засобу: НОМЕР_1 ), з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши відчужувати такий автомобіль.

В іншій частині клопотання, - відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1