провадження № 1-кс/208/831/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

захисника: ОСОБА_5 ( в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Кам`янське клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000514, про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До суду надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що 28.09.2024 у кримінальному провадженні № 0000514 від 01.08.2024 складено та вручено ОСОБА_4 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, вчинених із корисливих мотивів.

22.11.2024 слідчим суддею Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 28.12.2024, з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

22.12.2024 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 22.02.2025, включно.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 28.03.2025 включно.

У клопотанні слідчий зазначив, що строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 22.02.2025, водночас наявні ризики, визначені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не припинили свого існування, а відтак, просить продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з призначенням застави, що дорівнює 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку запобіжного заходу підтримав, надав пояснення аналогічні змісту клопотання та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив відмовити у продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати альтернативний запобіжний захід домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 та просив змінити запобіжний захід підозрюваному або у виді цілодобового домашнього арешту або у виді застави в розмірі 20 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

ІІІ. Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів; строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом; сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Як визначено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на положення ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто, при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними правилами, які регулюють питання про застосування відповідного запобіжного заходу з урахуванням додаткових обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

IV. Щодо обґрунтованості підозри.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області за процесуального керівництва прокурорів відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000514 від 01.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2024 ОСОБА_7 , виявив бажання виїхати за межі України. В цей час останній познайомився з невстановленою на теперішній час особою, яка надала мобільний номер телефону ОСОБА_4 та повідомила, що ОСОБА_4 займається незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Того ж дня за допомогою месенджера «WhatsApp» по мобільному зв`язку ОСОБА_7 зв`язався ОСОБА_4 та повідомив останньому, що має намір виїхати через державний корон України до країни Європейського Союзу.

Надалі, ОСОБА_4 , маючи умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу за грошову винагороду, 20.07.2024 усвідомлюючи, що має необхідні зв`язки та можливості, направлені на забезпечення успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 поспілкувавшись з ОСОБА_7 , запропонував останньому свою допомогу щодо незаконного переправлення його через державний кордон України за грошову винагороду.

У зв`язку з чим, 20.07.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 із мобільного номеру телефону НОМЕР_1 за власної ініціативи зателефонував на мобільний номер телефону ОСОБА_7 НОМЕР_2 на месенджер «WhatsApp» та який діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу, всупереч вимог ст. 68 Конституції України та Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022№ 2102-ІХ, в частині заборони виїзду за кордон України особам призовного віку, висловив ОСОБА_7 наміри за свого особистого сприяння організувати незаконне переправлення його через державний кордон України, шляхом керівництва такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, повідомивши при цьому детальний, покроковий механізм вчинення ним дії та заходів, пов`язаних із незаконним переправленням ОСОБА_7 через державний кордон на територію Придністровської Молдавської Республіки, а також зазначив суму коштів у розмірі 10 000 (десяти) тисяч Доларів США, яку ОСОБА_7 необхідно буде сплатити за послуги ОСОБА_8 .

У свою чергу, ОСОБА_7 , розуміючи, що ОСОБА_4 пропонує йому виїхати за межі України без наявності на те законних підстав, усвідомлюючи, що дії ОСОБА_4 , пов`язані із організацією переправлення через державний кордону України, є незаконними, оскільки переправлення відбувається поза пунктами пропуску державного кордону на виїзд, звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Надалі, ОСОБА_7 надав свою добровільну згоду на залучення до конфіденційного співробітництва у кримінальному провадженні, після чого діяв під контролем працівників правоохоронних органів, з метою перевірки дійсності намірів ОСОБА_4 , спрямованих на вчинення кримінального правопорушення.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу, всупереч вимог ст. 68 Конституції України та Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в частині заборони виїзду за кордон України особам призовного віку, в період часу з 20.07.2024 по 28.09.2024, використовуючи належний йому номер телефону НОМЕР_1 під час неодноразових телефонних розмов із ОСОБА_7 (номер телефону НОМЕР_2 ), якого залучено до конфіденційного співробітництва, запевнив останнього, що користуючись своїми зв`язками та наявними можливостями, зможе гарантовано організувати безперешкодне, незаконне переправлення через державний кордон України в Придністровську Молдавську Республіку за грошову винагороду в сумі 10 000 (десять) тисяч Доларів США, які потрібно буде передати ОСОБА_4 перед переправленням через державний кордон України.

З метою виконання вказаного протиправного механізму, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів 07.09.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) за допомогою засобів мобільного зв`язку через застосунок «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_7 та під час їхньої розмови повідомив про те, що йому необхідно відправити завдаток в сумі еквівалентній 100 доларів США, а саме направити грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_3 «АТ ПУМБ» () МФО банку (334851), яка йому належить за бронювання місця та подальшого його переправлення через державний кордон України поміж офіційних пропускних пунктів.

На виконання вказівок ОСОБА_4 , ОСОБА_7 10.09.2024 об 16:33 год. діючи під контролем, перебуваючи за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, буд. 91 через термінал «Ibox», здійснив грошовий переказ грошових коштів в сумі 4200 грн (сума еквівалентна 100 доларам США) на номер банківської картки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 .

У подальшому, 20.09.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , за допомогою засобів мобільного зв`язку через застосунок «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_4 та під час їхньої розмови повідомив про те, що приїде в м. Олександрію до 28.09.2024 року на зустріч із ним для детального обговорення плану поїздки до кордону України з Придністровською Молдавською Республікою та подальшого переправлення через державний кордон України поміж офіційних пропускних пунктів.

В свою чергу ОСОБА_4 , за допомогою засобів мобільного зв`язку через застосунок «WhatsApp» під час розмови з ОСОБА_7 повідомив про те, що йому необхідно відправити грошові кошти, сума якої еквівалентна 60 доларів США, а саме направити грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_3 «АТ ПУМБ» () МФО банку (334851), яка йому належить за оформлення документів (штампу, який ставиться в закордонному паспорті) для незаконного перетину Державного кордону України поміж офіційних пропускних пунктів.

На виконання вказівок ОСОБА_4 , ОСОБА_7 24.09.2024 о 17:46 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 через термінал, здійснив грошовий переказ грошових коштів в сумі 2500 грн. на номер банківської картки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 .

Надалі, 28.09.2024 о 11:41 год., ОСОБА_7 діючи під контролем, зайшов в приміщення кафе «Сімейна Пекарня Скоріні», яка розташована за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, площа Соборна, 27б, для того, щоб зустрітися з ОСОБА_4 та детально обговорити умови незаконного перетину Державного кордону України.

О 12:08 год. ОСОБА_4 , підійшовши до заздалегідь обговореного місця зустрічі з ОСОБА_7 , присів за столик вказаного кафе, де сидів ОСОБА_7 , де в останніх відбулась розмова під час якої ОСОБА_4 обумовив маршрут перетину державного кордону України, які межують з Придністровською Молдавською Республікою.

Після надання відповідних вказівок щодо перетину кордону на вимогу ОСОБА_4 , ОСОБА_7 близько 12:44 год., знаходячись за столиком кафе «Сімейна Пекарня Скоріні», передав йому заздалегідь ідентифіковані імітаційні засоби у вигляді купюр номіналом 100 доларів США у кількості 5 шт., загальною сумою 500 (п`ятсот) та грошові кошти в сумі 100 доларів, загальною сумою 600 доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ станом на 28.09.2024 становило 24 725, 10 грн.) в якості передплати за організацію та незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску на виїзд до Придністровської Молдавської Республіки.

Після отримання вищевказаних грошових коштів за дії, пов`язані із незаконним переправленням ОСОБА_7 через державний кордон, дії ОСОБА_4 викрито на місці співробітниками правоохоронних органів

28.09.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі протии Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується наступними матеріалами зібраними в ході здійснення досудового розслідування:

- заявою ОСОБА_7 від 01.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення;

- рапортами оперативних підрозділів;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 05.08.2024, 16.09.2024, 24.09.2024, який показав, що ОСОБА_4 запропонував йому за 10000 доларів США перетнути державний кордон України з Придністровською Молдавською Республікою, та в подальшому з цією метою вживав активних заходів щодо реалізації переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України поза пунктами пропуску на виїзд з Придністровською Молдавською Республікою;

- протоколом огляду від 08.08.2024, згідно якого було прослухано та складено стенограму аудіо файлу записаного 27.07.2024 року телефонної розмови абонентського номеру НОМЕР_4 , яким користується свідок ОСОБА_7 з абонентським номером НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду від 10.09.2024, згідно якого оглянуто грошові кошти в сумі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень, які необхідні для завдатку щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки;

- протоколом огляду від 16.09.2024, згідно якого оглянуто мобільний телефон свідка ОСОБА_7 , а саме листування в застосунку «WhatsApp» між свідком ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , де міститься мова, щодо відправки завдатку еквівалентного 100 доларам США на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 ;

- протоколом про результати контролю за вчинення злочину від 10.09.2024, згідно якого зафіксована розмова та відеозапис направлення задатку в сумі 4200 грн., через термінал «Ibox» свідком ОСОБА_9 на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 , щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки за грошову винагороду у сумі 10000 доларів США;

- постановою від 16.09.2024 про використання заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення НСРД;

- протоколом огляду від 17.09.2024, згідно якого оглянуті імітаційні грошові кошти в сумі 10000 доларів США купюрами по 100 доларів США у кількості 100 штук, залучені до провадження як ідентифіковані засоби;

- протоколом огляду предмету від 16.09.2024, згідно якого оглянуто паперову квитанцію датовану 10.09.2024, щодо перерахування грошових коштів (завдатку) в сумі 4200 грн., на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 ;

- постановою про визнання речових доказів від 17.09.2024 року - квитанції, щодо перерахування грошових коштів (завдатку) в сумі 4200 грн., на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 ;

- постановою про уточнення анкетних даних від 20.09.2024;

- протоколом огляду від 24.09.2024, згідно якого оглянуто грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, які необхідні для оформлення документів, щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки;

- протоколом огляду предмету від 25.09.2024, згідно якого оглянуто паперову квитанцію до платіжної інструкції, яка датована 24.09.2024, щодо перерахування грошових коштів в сумі 2500 грн., на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 , за оформлення документів, щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки;

- постановою про визнання речових доказів від 25.09.2024 року - квитанції щодо перерахування грошових коштів в сумі 2500 грн., на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 , за оформлення документів, щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки;

- протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 28.09.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження, які в своїй сукупності, прямо, або опосередковано вказують на наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

30.09.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.11.2024, з визначенням розміру застави - 242 240 грн.

22.11.2024 слідчим суддею Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28.12.2024 включно з визначенням розміру застави - 242 240 грн.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.12.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000514 від 01.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України до шести місяців, тобто до 28.03.2025 включно.

25.12.2024 слідчим суддею Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.02.2025 включно, з визначенням розміру застави - 242 240 грн.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

В обґрунтування продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

V. Щодо наявності ризиків

Як вбачається з досліджених матеріалів, якими обґрунтовується подане клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, що відповідно до ст. 12 КК відносяться до тяжкого злочину.

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливістю здійснення впливу на свідків, що вплине на об`єктивність у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійно джерела доходу, а відтак, може продовжити займатись незаконною діяльністю, тому у даному випадку змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт не вбачається за можливе.

Таким чином, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

VIІ. Щодо визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Частиною 3 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчим суддею враховуються положення ч.3 ст.183 КПК України, згідно вимог якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор просив визначити заставу, що дорівнює 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені злочину, який спрямований на незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України під час повномасштабного вторгнення російських військ в Україну, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 242 240 грн. буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, слідчий суддя покладає на підозрюваного передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в цьому кримінальному провадженні у разі внесення застави.

Керуючись ст. ст. 176-179, 184, 193, 194, 196, 198, 199, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000514, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 28.03.2025.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, у сумі 242 240 гривні 00 копійок.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу, а підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня внесення застави до 28.03.2025, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про зменшення розміру застави та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1