Справа № 130/2421/24
Провадження №11-кп/801/315/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000282 від 20.05.2024 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.12.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва російської федерації, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працівника ТОВ "КВ Кардінал" м. Жмеринка, одруженого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер , раніше засудженого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2023 за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки два місяці.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2023, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі строком на три роки два місяці та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень, й згідно приписів ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 27.06.2024 до 13.08.2024 включно з розрахунку день за день.

Продовжено до дня набрання законної сили вироком суду дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді застави в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів працездатних осіб, що становить 87600 (вісімдесят сім шістсот) гривень.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

ВСТАНОВИВ:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що солдат ОСОБА_7 в порушення вимог Конституції України, ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України діючи умисно, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойового припасу, при невстановлених обставинах, у невстановленому достеменно місці, 2022 року (більш точної дату та часу не встановлено) незаконно придбав корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та підривач "уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ" промислового виготовлення військового призначення, які в конструктивному поєднанні є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та розпочав незаконно зберігати та носити при собі. Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел на збут бойових припасів, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення та отримання матеріальної вигоди, ОСОБА_7 перемістив вказану оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 промислового виготовлення військового призначення до м. Жмеринки Вінницької області. 22.05.2024, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 збув ОСОБА_9 оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 промислового виготовлення військового призначення за грошові кошти в сумі 1500 грн.

Також ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів та вибухових речовин, при невстановлених обставинах, у невстановленому достеменно місці, 2022 року (більш точної дату та часу не встановлено) незаконно придбав 42 патрони калібру 7,62x53 мм, пластичну сумішеву вибухову речовину на основі гексогену вагою 243 г, електродетонатор миттєвої дії типу "ЗДП-р" промислового виготовлення військово-інженерного призначення, 2 засоби детонування капсуль-детонатори типу КД-8А промислового виготовлення військового призначення, 23-мм бронебійно-запалювально-трасуючий постріл унітарного (патронного) заряджання промислового виготовлення військового призначення, 30-мм постріл з осколково-фугасним снарядом до гармати 2А42 промислового виготовлення військового призначення, які розпочав незаконно зберігати та носити при собі. Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел на збут бойових припасів та вибухових речовин, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення та отримання матеріальної вигоди, ОСОБА_7 перемістив вказані 42 патрони калібру 7,62x53 мм, пластичну сумішеву вибухову речовину на основі гексогену вагою 243 г, електродетонатор миттєвої дії типу "ЗДП-р" промислового виготовлення військово-інженерного призначення, 2 засоби детонування капсуль-детонатори типу КД-8А промислового виготовлення військового призначення, 23-мм бронебійно-запалювально-трасуючий постріл унітарного (патронного) заряджання промислового виготовлення військового призначення, 30-мм постріл з осколково-фугасним снарядом до гармати 2А42 промислового виготовлення військового призначення до АДРЕСА_1 . 27.06.2024, перебуваючи поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів та вибухових речовин, ОСОБА_7 збув ОСОБА_9 42 патрони калібру 7,62x53 мм, пластичну сумішеву вибухову речовину на основі гексогену вагою 243 г, електродетонатор миттєвої дії типу "ЗДП-р" промислового виготовлення військово-інженерного призначення, 2 засоби детонування капсуль-детонатори типу КД-8А промислового виготовлення військового призначення, 23-мм бронебійно-запалювально-трасуючий постріл унітарного (патронного) заряджання промислового виготовлення військового призначення, 30-мм постріл з осколково-фугасним снарядом до гармати 2А42 промислового виготовлення військового призначення за грошові кошти в сумі 1400 грн. 27.06.2024 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 виявлено та вилучено 6 патронів до нарізної вогнепальної зброї гвинтівочні патрони калібру 7,62x53 мм, що являються бойовими припасами, які він незаконно придбав у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, та незаконно зберігав за місцем свого проживання.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України незаконне придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу та незаконне придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Вважаючи вирок суду першої інстанції несправедливим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про зміну вироку та призначення покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки два місяці та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком три роки з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_7 офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо за місцем проходження служби, має соціальні зв`язки, одружений, разом з дружиною утримує двох малолітніх дітей, працює в сім`ї лише він, оскільки дружина перебуває у декретній відпустці. Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_7 повністю сплатив штраф, присуджений вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2023. Вважає, що конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 злочинів, відомості про його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення винного до своїх дій у сукупності з позицією органу пробації, який вважає за можливе виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі, дають всі підстави надати ОСОБА_7 виправитись без ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі, обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до призначеного судом обвинуваченому покарання положень ст. 75 КК України.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 7 КПК України цей принцип віднесений до загальних засад кримінального провадження. Однією із складових верховенства права є принцип пропорційності, який має також застосовуватись і при вирішенні питання про відповідність злочину і покарання.

Колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції не дотримався зазначених правових принципів.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є: призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років та переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря нарколога не перебував і за психіатричною допомогою не звертався, у період 2022-2023 років проходив військову службу з правом носіння зброї, за місцем якої характеризувався посередньо, працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, визнав свою вину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, висновок досудової доповіді органу пробації про можливе виправлення обвинуваченого із застосуванням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а також відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, приводять колегію суддів до переконання щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та необхідності звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Встановлені колегією суддів дані, які з позитивної сторони характеризують обвинуваченого, поведінка обвинуваченого після вчинення злочинів, усвідомлення протиправності своєї поведінки та її зміна після вчинення кримінальних правопорушень вказують на те, що обвинувачений дійсно розкаявся у вчиненому.

У зв`язку із цим колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції від 10.12.2024 щодо ОСОБА_7 змінити, застосувати до призначеного йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України положення ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю три роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України, та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також колегія суддів вважає за можливе змінити вирок в частині виключення вказівки про призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що попереднім вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2023 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 гривень.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань за оскаржуваним вироком від 10.12.2024 та вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2023.

При цьому, суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 72 КК України, дійшов висновку, що покарання, призначене вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2023 у вигляді штрафу слід виконувати самостійно.

Разом з тим, згідно повідомлення начальника Жмеринського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_10 № 42/5/2368-24 від 13.12.2024 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 12.12.2024 у повному обсязі сплатив штраф, призначений вироком Вишгородського районного суду Київської області від 27.07.2023.

Таким чином, враховуючи факт повного відбуття ОСОБА_7 покарання за попереднім вироком на час апеляційного розгляду, відсутні правові підстави для призначення обвинуваченому остаточного покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ч. 2 ст. 404 КПК України та вийти за межі апеляційних вимог захисника, виключити з вироку вказівку суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст. 70 КК України, враховуючи, що цим не погіршується становище обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.12.2024 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, змінити.

Виключити вказівку про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4