Справа № 760/6103/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4761/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Офірна Фастівського району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.02.2002 року Печерським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3-х років 6-и місяців позбавлення волі; 08.10.2002 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.289, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до 3-х років 6-и місяців позбавлення волі; 25.08.2010 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 22.08.2012 року умовно-достроково на 9 місяців 28 днів; 11.12.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3-х років 6-и місяців позбавлення волі; 17.04.2018 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.ч.1, 2 ст. 185, стст.70, 75 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 20.11.2018 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 186, ст.71 КК України до 4-х років 6-и місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 06.12.2022 року по відбуттю покарання,

засуджено за ч.1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 24.01.2023 року. Зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.01.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України. Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 20.11.2018 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, маючи незняту та непогашену судимість у встановленому законом порядку, вчинив нові злочини проти власності на території Солом?янського району міста Києва за наступних обставин.

Так, 08.12.2022 року, близько 15 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Мартиросяна, 4, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 під приводом допомогти підійняти важку сумку потерпілій ОСОБА_9 на третій поверх за місцем її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , умисно пришвидшено підійнявся на третій поверх, при цьому утримуючи в руках сумку з особистими речами, що належать потерпілій ОСОБА_9 . Перебуваючи на сходовій клітинці під`їзду в будинку № 4 за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу впевнився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, дістав з сумки з особистими речами потерпілої гаманець бордового кольору вартістю 300 гривень, банківську картку «Індустріалбанк», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, грошові кошти у сумі 600 гривень, мобільний телефон марки «Huawei» IMEІ: НОМЕР_1 , вартістю 3000 гривень із сімкартою оператору стільникового зв`язку «Водафон» з номером телефону НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить. Вказаний гаманець ОСОБА_7 поклав до лівої внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнутий, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 3900 гривень.

Крім цього, 15.01.2023 року, близько 16 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул.М.Василенка, 9, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, ОСОБА_7 під приводом допомогти підійняти важку сумку потерпілій ОСОБА_10 на четвертий поверх за місцем її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , умисно пришвидшено підійнявся на четвертий поверх, при цьому утримуючи в руках сумку з особистими речами, що належать потерпілій ОСОБА_10 . Перебуваючи на сходовій клітинці під`їзду в будинку № 9 за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу впевнився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, дістав з сумки з особистими речами потерпілої мобільний телефон марки «9A SKY BLUE 2 GB RAM 32GB ROM» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEІ2: НОМЕР_4 , синього кольору, вартістю 3500 гривень із сімкартою оператору стільникового зв`язку «Київстар» з номером телефону НОМЕР_5 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, а також дві банківські картки банку «Приватбанк», видані на ім?я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які матеріальної цінності для потерпілої не становлять. Вказані викрадені речі ОСОБА_7 поклав до лівої внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнутий, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 3500 гривень.

Крім цього, 20.01.2023 року, близько 11 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул.Кривоноса, 19, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, ОСОБА_7 під приводом допомогти підійняти важку сумку потерпілій ОСОБА_11 на третій поверх за адресою проживання останньої, а саме: АДРЕСА_4 , умисно пришвидшено підійнявся на третій поверх, при цьому утримуючи в руках сумку з особистими речами, що належить потерпілій ОСОБА_11 . Перебуваючи на сходовій клітинці першого під`їзду будинку № 19 за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, дістав з сумки з особистими речами потерпілої шкіряний гаманець зеленого кольору вартістю 2000 гривень із грошовими коштами у ньому в сумі 600 гривень, двома банківськими картками АТ «ПриватБанк», «Універсальна» за номером НОМЕР_6 , що майнової цінності для потерпілої не становить, на рахунку якої знаходилось 3679 гривень, та картку «Для виплат», що також майнової цінності для потерпілої не становить за номером НОМЕР_7, на якій знаходилось 2892 гривні 02 копійки, «Картку киянина», видану на ім?я ОСОБА_11 , що майнової цінності для потерпілої не становить, при цьому гаманець з усім переліченим вмістом сховав собі до лівої внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнутий, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 майнового збитку на загальну суму 2600 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 20.01.2023, у проміжок часу з 11 год. 30 хв. по 11 год. 46 хв., діючи умисно, протиправно, направився до продуктових магазинів з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на повторне таємне викрадення грошових коштів, що наявні на банківській картці потерпілої ОСОБА_12 АТ «ПриватБанк» «Для виплат» за номером НОМЕР_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, ОСОБА_7 , утримуючи при собі таємно викрадену банківську картку АТ «ПриватБанк» «Для виплат» за номером НОМЕР_7 , здійснив оплату нею товарів у наступних магазинах: о 11 год. 46 хв. у магазині «Міні-Маркет» ТОВ «Авіон» за адресою: м. Київ, вул.Освіти, 10/2, на суму 164 гривні та о 11 год. 48 хв. у цьому ж магазині на суму 474 гривні 20 копійок, о 11 год. 57 хв. у магазині «Beer Market» на Севастопольській площі на суму 205 гривень 43 копійки, о 12 год. 06 хв. в магазині «Мерсі Маркет» за адресою: м. Київ, бульв. Чоколівський, 1, на суму 867 гривень та о 12 год. 07 хв. у цьому ж магазині на суму 570 гривень. Так, ОСОБА_7 здійснив розрахунок привласненою банківською карткою «Для виплат» за номером НОМЕР_7 на загальну суму 2 280 гривень 63 копійки, чим завдав майнового збитку потерпілій ОСОБА_11 .

Крім цього, 20.01.2023 року, близько 13 год. 35 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул.Ушинського, 13, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, ОСОБА_7 під приводом допомогти підійняти важку сумку ОСОБА_13 на другий поверх за адресою: АДРЕСА_5 , де остання проживає, умисно пришвидшено підійнявся на другий поверх, при цьому утримуючи в руках сумку з особистими речами, що належать потерпілій ОСОБА_13 . Перебуваючи на сходовій клітинці під`їзду в будинку №13 за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу впевнився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, дістав з сумки з особистими речами потерпілої шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 300 гривень із грошовими коштами у ньому в сумі 1500 гривень та банківською карткою «Ощадбанк», який поклав до лівої внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнутий, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_13 майнового збитку на загальну суму 1800 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 20.01.2023, у проміжок часу з 11 год. 30 хв. по 11 год. 46 хв. привласнив банківську картку АТ «ПриватБанк» «Для виплат» за номером НОМЕР_7 , що належить потерпілій ОСОБА_11 , з метою здійснення таємного викрадення чужого майна, зокрема грошових коштів, наявних на рахунку.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити покарання за вироком суду або змінити його на службу в лавах ЗСУ.

В обґрунтування апеляційної скарги, вважає призначене судом покарання занадто суворим та вказує, що на вчинення вказаних правопорушень його змусили проблеми з житлом та скрутне матеріальне становище. Зазначає що визнав свою провину та щиро розкаявся у вчиненому.

Прокурор у апеляційній скарзі просить змінити вирок суду та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 20.01.2023 стосовно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 та вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, вважати засудженим ОСОБА_14 до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на Закон №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів щодо посилення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та зазначає, що вказаний закон має зворотню дію в часі і поширюється на діяння ОСОБА_7 , вчинені ним 20.01.2023 року, оскільки сума викраденого у потерпілої ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_13 (за епізодами від 20.01.2023) становила 2600, 2280 та 1800 грн, тобто була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, тому посилання у вироку на скоєння обвинуваченим 20.01.2023 року таємного викрадення майна, належного ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , підлягає виключенню як таке, що не підпадає під ознаки кримінально караного діяння.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 і не заперечували проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків

Апеляційну скаргу обвинуваченого колегія суддів вважає такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.2 ст. 394 КПК України не є предметом судового розгляду.

Покарання обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України та за ч. 1 ст. 357 КК України судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так судом враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений в тому числі і за вчинення злочинів проти власності, вчинив кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену судимість, відсутність відомостей щодо працевлаштування, будь-якого джерела доходу, а також наявності утриманців, наявність пом`якшуючих обставин у виді визнання вини, щирого каяття та вчинення кримінальних правопорушень внаслідок скрутного матеріального становища та наявність обтяжуючих обставин у виді рецидиву злочинів та вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку.

Оцінюючи всі вищевказані обставини у своїй сукупності, суд прийшов до обґрунтованих висновків щодо відсутності підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України і призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України та в межах нижньої межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначив покарання яке співмірне вчиненим обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість є безпідставними, оскільки зазначені в апеляційній скарзі обставини правильності висновків суду щодо виду та розміру призначеного покарання не спростовують та були враховані судом при призначенні покарання.

Крім того,вирішення питання щодо зміни покарання на можливість для вступу обвинуваченого до лав ЗСУ не передбачене кримінальним процесуальним законом.

Вимоги апеляційної скарги прокурора є слушними .

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 було вчинено: 08.12.2022 року та заподіяно потерпілій ОСОБА_9 майнового збитку на загальну суму 3900 грн.;15.01.2023 року та заподіяно потерпілій ОСОБА_10 майнового збитку на загальну суму 3500 грн.; 20.01.2023 року та заподіяно потерпілій ОСОБА_11 майнового збитку на загальну суму 2600 грн.; 20.01.2023 року та заподіяно потерпілій ОСОБА_11 майнового збитку на загальну суму 2280 грн.; 20.01.2023 року та заподіяно потерпілій ОСОБА_13 майнового збитку на загальну суму 1800 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1342 грн. на 2023 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) - 2684 грн.

Таким чином, вартість предмету посягання була меншою за розміром, з якого відповідно до Закону N 3886-IX та положення Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Тобто, з 09.08.2024 сума викраденого майна, яка не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про необхідність виключення із вироку суду епізодів від 20.01.2023 року про таємне викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_11 , на суму 2600 грн. та 2280 грн., в також потерпілій ОСОБА_13 на суму 1800 грн.

З огляду на наведене вирок підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку епізоди від 20.01.2023 року таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 та таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 .

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же термін з дня отримання її копії.

Суддя: Суддя: Суддя: