ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1018/25 Справа № 192/1889/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого

в режимі відеоконференції ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, щодо засудженого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року за ч. 1 ст. 249 КК України, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України щодо ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні подання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» суд першої інстанції зазначив, що на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Остаточне покарання за цим вироком призначене за правилами ст. 71 КК України у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Суд першої інстанції вказав, що звільнення ОСОБА_7 від покарання, яке було призначено йому вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року за правилами ст. 71 КК України, тобто фактично вирішення питання про звільнення від покарання, яке було призначене іншим вироком, а саме вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року, є втручанням у резолютивну частину вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року, а тому не належить до повноважень суду під час розгляду питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього ч.2 ст. 74 КК України.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що сума викраденого ним майна не перевищує 3000 грн.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Так, за приписами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що розгляд питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, не належить до його повноважень, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підставою для скасування судового рішення та прийняття судом апеляційної інстанції свого рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого кримінальна відповідальність за статтею 185 може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМДГ.

А тому для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтею 185 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМДГ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 цієї статті визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України за вчинення 26 травня 2022 року вказаного кримінального правопорушення.

Розмір завданої шкоди за наведеним вироком складає 1073 грн. 10 коп., яка є меншою ніж 2 НМДГ.

Тобто, наведене вище вчинене ОСОБА_7 діяння декриміналізовано та підпадає під дію положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року за ч.1 ст. 249 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням ч. 1 ст.72 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 5 років та 1 місяця позбавлення волі.

При цьому, відповідно до вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року покарання за ч.4 ст. 185 КК України підпадає під дію ст. 74 КК України, а тому, перераховуючи останнє покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року за ч. 1 ст. 249 КК України, за яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 1 року обмеження волі, за правилами п. б ч. 1 ст. 72 КК України, де одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, засуджений ОСОБА_7 відбув покарання повністю.

Як встановлено, вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року виконується вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року на підставі ст. 71 КК України.

А тому, суд першої інстанції повинен був з урахуванням вимог ст.ст. 537, 539 КПК України, Закону України № 3886-IX та положень ст.ст. 5, 74 КК України, негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням карності діяння та вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року за ч.1 ст. 249 КК України без застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання, оскільки останній його повністю відбув.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» стосовно засудженого ОСОБА_7 .

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4