ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/125/25
Провадження №1-кс/477/120/25
УХВАЛА

про арешт майна

19 лютого 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника третьої особи, стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , внесеного у кримінальному провадженні №0000636 від 10 липня 2024 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2025 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000636 від 10 липня 2024 року про накладення арешту на майно, що було вилучене 30 січня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за частиною третьою статті 368, частиною другою статті 364 КК України, за фактами зловживання службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам та пов`язаним з цим одержанням посадовими особами одного з комунальних підприємств Миколаївської області за попередньою змовою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за виготовлення підробленої документації, про що 10 липня 2024 року та 22 листопада 2024 внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0000636.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи в посаді директора КП «Вознесенське МБТІ» організував схему привласнення грошових коштів, пов`язаних із виготовлення технічної документації на об`єкти нерухомості для фізичних осіб під час надання послуг з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна на замовлення фізичних осіб.

30 січня 2025 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , якій, за отриманою органом досудового розслідування інформацією, ОСОБА_6 було виготовлено технічну документацію із внесеними до неї неправдивими відомостями, під час якого виявлено та вилучено належний ОСОБА_5 мобільний телефон.

Враховуючи, що вказане майно є знаряддям злочину і може зберігати сліди вчиненого злочину, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, тобто містять ознаки речового доказу, прокурор звернувся з вказаним клопотання про накладення арешту.

У судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що клопотання не містить доказів наявності на вилученому телефоні ознак речового доказу, оскільки такий був придбаний ОСОБА_5 поза періодом, що охоплений матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 , як власник вилученого майна в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000636 від 10 липня 2024 року, з попередньою кваліфікацією за частиною третьою статті 368, частиною другою статті 364 КК України за фактом, можливого зловживання службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам та пов`язаним з цим одержанням посадовими особами одного з комунальних підприємств Миколаївської області за попередньою змовою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за виготовлення підробленої документації, що підтверджується витягом з цього кримінального провадження від 31 січня 2025 року.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора КП «Вознесенського МБТІ», з метою отримання неправомірної вигоди, налагодив злочинну схему, пов`язану з отриманням неправомірної вигоди при виготовлення технічної документації, що не відповідає дійсності, на об`єкти нерухомого майна для фізичних осіб з подальшою заміною вказаних документів в інвентаризаційних справах об`єктів нерухомого майна.

Реалізовуючи свої злочинні наміри, спрямовані на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 створив умови, за яких ОСОБА_7 , вимушена була погодитись на надання йому неправомірної вигоди за виготовлення технічного паспорту, в якому замість існуючих будівель, буде зазначено нову, аналогічну за загальною площею з вже існуючими, будівлю.

30 січня 2025 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 технічний паспорт на об`єкт нерухомості - холодильник фруктосховище за адресою: АДРЕСА_2 , до якого внесено недостовірні відомості, після того ОСОБА_7 передала ОСОБА_6 , а останній одержав неправомірну вигоду у сумі 1 000 доларів США, за вчинення в інтересах ОСОБА_7 дій, пов`язаних з використанням його службових обов`язків, а саме виготовлення технічного паспорту на об`єкт нерухомості - холодильник фруктосховище за адресою: АДРЕСА_2 , до якого внесено недостовірні відомості.

Під час проведення негласних слідчих дій, органом досудового розслідування зафіксовано факт отримання ОСОБА_6 грошових коштів від третіх осіб, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за виготовлення неправдивої технічної документації на об`єкти нерухомості.

Оскільки у вищевказаних осіб, яким було виготовлено технічну документацію на об`єкти нерухомого майна можуть зберігатися документи, які виступають безпосереднім об`єктом вчинення протиправних дій та містять відомості, які мають значення для досудового розслідування, 30 січня 2025 року у межах цього кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 січня 2025 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 під час якого, було виявлено та вилучено належний їй мобільний телефон.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 31 січня 2025 року, вилучене, в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000636 від 10 липня 2024 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За системним тлумаченням положень статті 64-2 КПК України, частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з отриманням неправомірної вигоди ОСОБА_6 , що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описані у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, які полягають вимаганні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене відповідною нормою особливої частини Кримінального Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , який здійснював виготовлення на користь третіх осіб документів технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, зокрема на замовлення ОСОБА_5 .

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що вилучений у ході проведення обшуку мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A34», може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Інформація, яка може міститися у мобільному телефоні ОСОБА_5 , що був вилучений в ході обшуку, може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

Слідчим суддею не беруться до уваги доводи представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 з приводу відсутності доказів наявності на вилученому телефоні ознак речового доказу, оскільки такий був придбаний ОСОБА_5 поза періодом, що охоплений матеріалами кримінального провадження, так як дані твердження не підтверджені належним чином, та стороною захисту не надано жодного доказу у підтвердження своїх заперечень, які могли б вказувати на час придбання мобільного телефону ОСОБА_5 .

Оскільки вилучений телефон може містити інформацію, що підлягає доказування у цьому кримінальному провадженні, тому ОСОБА_5 матиме можливість внести зміни, змінити та або спотворити інформацію, що міститься у її телефоні.

На переконання слідчого судді, додані до клопотання прокурора матеріали свідчать про наявність підстав для накладення арешту на вилучене майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення.

Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 30 січня 2025 року, під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на мобільний телефон, марки «Samsung Galaxy A34», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9