У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 вересня 2024 року про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 вересня 2024 року подання Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» відносно засудженого ОСОБА_6 , задоволено.
Постановлено ОСОБА_6 звільнити від покарання, призначеного йому вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р., згідно з ч. 2 ст. 74 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог процесуального законодавства, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність.
Зауважує, що приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, суд мав дослідити розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 1 січня звітного податкового року, в якому скоєно кримінальне правопорушення, а не на день розгляду судом вказаного подання, як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду.
Також, під час постановлення вказаної ухвали, судом допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки не надано правової оцінки та не досліджено в судовому засіданні наявність або відсутність правових підстав для звільнення від покарання за злочин, вчинений ОСОБА_6 до постановлення вироку Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р., оскільки вказаним вироком був врахований вирок Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 р. та, відповідно до положень ст. 71 КК України, до покарання призначеного за вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р. було частково приєднано покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 р. Однак, судом не досліджувався вирок Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 р. та призначене цим вироком покарання, а засудженого ОСОБА_6 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р. за одним епізодом крадіжки, хоча цим вироком покарання засудженому ОСОБА_6 було призначено з урахуванням покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 із застосуванням ст. 71 КК України.
Крім того, зауважує, що відповідно до рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 29.08.2024 р. у справі № 278/1566/21, правозастосовна позиція, за якою положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК застосовуються до Закону № 3886-IX, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та суперечить відповідним положенням ст. 58 Конституції України, офіційне і обов`язкове до застосування тлумачення яких здійснив Конституційний Суд України в Рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у випадках, коли змінюються нормативно-правові акти інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція кримінально-правової норми.
Сприйняття змін до ст. 51 КУпАП, як змін КК (текст якого не змінювався Законом № 3886-IX) є прямим запереченням правових позицій Конституційного Суду України, за якими подібні зміни не створюють підґрунтя до застосування ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До суду надійшло подання Державної установи «Вознесенська ВК № 72» про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинене ним правопорушення, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська ВК № 72», як засуджений Березівським районним судом Одеської області від 23.05.2022 р. за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
За вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р., вартість викраденого ОСОБА_6 майна становила 638 грн., що на момент розгляду судом подання не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та може бути лише підставою адміністративної відповідальності.
З огляду на те, що законодавець декриміналізував діяння, за яке засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі, подання Державної установи «Вознесенська ВК № 72» підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі вищезазначеної норми та Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», п. 13 ст. 537 КПК України, адміністрація Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» звернулась до суду з поданням щодо звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання за діяння караність яких законом усунена.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 вересня 2024 року подання Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» відносно засудженого ОСОБА_6 , задоволено. ОСОБА_6 , звільнено від покарання, призначеного йому вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р., згідно з ч. 2 ст. 74 КК України.

Як зазначено судом в оскаржуваній ухвалі, Законом України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 р., ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ця сума в 2020 році становить 2102 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169 .1.1 пункту 169 .1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року».

Приймаючи вказане рішення суд констатував, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_6 майна за ст.185 КК України становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день розгляду подання судом і може бути підставою лише для адміністративної відповідальності.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання, призначене за сукупністю вироків, а саме за вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р. та вироком Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 р., відповідно до положень ст. 71 КК України. Разом з тим, судом не надано правової оцінки та не досліджено наявність або відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від покарання призначеного за вироком Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 р.
Так, суд першої інстанції не досліджував вирок Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 р. та призначене за цим вироком покарання, а засудженого ОСОБА_6 звільнив від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р., хоча цим вироком засудженому ОСОБА_6 покарання призначалося з урахуванням покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 р. із застосуванням ст. 71 КК України, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки, за якою розмір шкоди судом під час постановлення ухвали не досліджувався та оцінка вказаним фактам не надавалася.

Відтак, висновки суду першої інстанції про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, не ґрунтується на вимогах закону та судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційної скарги прокурора, необхідно усунути вказані в ухвалі порушення, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 вересня 2024 року про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 23.05.2022 р., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3