ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29637/24

Провадження № 11-сс/4820/509/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 грудня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, у кримінальному провадженні №0000506, внесеному до ЄРДР 31.08.2024 року,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 грудня 2024 року за результатами розгляду клопотання старшого слідчого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Хмельницькому, ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.405 ч. 5 КК України, продовжено, застосований ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01.11.2024 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 10 січня 2025 року, із визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., у разі внесення якої, на підозрюваного будуть покладені обов`язки, передбачені ст. 194 ч.5 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного із інкримінованим йому злочином, а ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_7 , залишивши військову частину, в подальшому не мав наміру повертатись на військову службу.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказане рішення підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити продовжений йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стверджує, що погодився проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 13.10.2024 року він повинен був з`явитися на службу, проте до того часу проходив військово-лікарську комісію в містах Хмельницькому та Чернівцях, де було підтверджено його хвороби органів дихальної системи, та до 31.10.2024 року перебував вдома, у зв`язку із захворюванням на ГРВІ.

Зазначає, що не мав наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перебував на місцем прописки та повісток про виклик не отримував.

Наголошує і на тому, що потребує медичної допомоги у зв`язку із численними захворюваннями, неодноразово звертався із скаргами про її ненадання.

Вказані обставини, на його думку, дають підстави для зміни продовженого йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги підозрюваного, відстоював законність та обґрунтованість прийнятого рішення, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту, колегія суддів виходить з положень ст.199 КПК України, за якою клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та має відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегією суддів встановлено, що 11 жовтня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України. 01.11.2024 року відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 09.12.2024 року та визначено заставу у сумі 121120 грн. 05.12.2024 року постановою керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборона Західного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 12.01.2025 року.

Колегія суддів виходить з того, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_2 за фактом самовільного залишення місця розташування військової частини солдатом ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків та іншими матеріалами кримінального провадження. Повідомлена ОСОБА_7 підозра повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону та стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а отже, на думку колегії суддів, підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи і те, що за вчинення останнім злочину, законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та виходить з того, що підозрюваний самовільно залишив військову частину та його подальша поведінка свідчила про відсутність намірів повертатися на військову службу.

Апеляційні твердження захисту про те, що підозрюваний не мав наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, колегією суддів до уваги беруться, оскількизапобіжний захід у виді тримання під вартою був обраний підозрюваному раніше 01.11.2024 року із визначенням застави і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики в поведінці підозрюваного, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Вирішуючи апеляційні вимоги захисту про доцільність зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів вважає їх неспроможними та виходить із положень, зазначених у ст. 176 ч.8 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_7 потребує медичної допомоги у зв`язку із захворюваннями органів дихальної системи, а тому не може утримуватися під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів неможливості утримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

Окрім того, Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту. Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Відповідно до п.п. 2.6, 2.7 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я.

Таким чином, на переконання колегії суддів, у разі необхідності ОСОБА_7 вправі звернутися про надання медичної допомоги до медичної частини СІЗО.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , у межах вимог ст. 199 КПК України обґрунтовано також не можливістю закінчити досудове розслідування через не отримання висновку судово-психіатричної експертизи та необхідністю проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Також колегія суддів виходить з того, що слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу підозрюваному були враховані відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Однак, такі обставини з урахуванням наведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не є підставою для зміни продовженого щодо нього дії запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що тримання під вартою ОСОБА_7 у визначений законом строк на час слідства з урахуванням балансу суспільних інтересів є цілком виправданим та застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків та не буде ефективним для досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, а також буде суперечити вимогам кримінального процесуального закону.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення слідчого судді за доводами апеляційної скарги підозрюваного.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 грудня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 по 10 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3