Справа № 751/6250/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/116/25
Категорія - ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000007 від 16.01.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 в строк відбування покарання час його тримання під вартою в період з 24.05.2024 по 27.05.2024 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_11 , у вигляді застави, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_11 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 40 коп. процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з метою придбання бойових припасів, у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу, придбав дві ручні осколкові гранати дистанційної дії РГД-5, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів, які, без передбаченого законом дозволу, переніс до невстановленого досудовим розслідуванням місця, де зберігав з метою подальшого збуту з моменту придбання по 15.03.2024 р.

В подальшому, ОСОБА_11 діючи з прямим умислом, з метою подальшого збуту, на автомобілі марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перевіз дві ручні осколкові гранати дистанційної дії РГД-5 з невстановленого досудовим розслідуванням місця до ділянки місцевості на пустирі поряд з прірвою біля Єлецького Успенського монастиря по вул. Тиха у м. Чернігові Чернігівської області.

У подальшому, 15.03.2024, о 15 год. 59 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи на ділянці місцевості біля Єлецького Успенського монастиря по вул. Тиха у

м. Чернігові Чернігівської області, за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 (зі зміненими анкетними даними), діючи з прямим умислом, з метою збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_12 дві ручні осколкові гранати дистанційної дії РГД-5 за грошові кошти у сумі 100 (сто) доларів США.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/3701-ВТХ від 21.03.2024, надані на дослідження предмети схожі на корпуси гранат, є двома корпусами ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5. Надані на дослідження предмети схожі на запали типу УЗРГМ-2, є двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2. Будь-як конструктивно поєднані надані на дослідження два корпуси ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 із наданими на дослідженнями двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2 являються двома ручними осколковими гранатами дистанційної дії РГД-5, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів. У будь-якому конструктивному поєднанні надані на дослідження два корпуси ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 із наданими на дослідження двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2, придатні до вибуху.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з метою придбання бойових припасів, у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу, придбав дві гранати: одну ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5 та одну оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів, які, без передбаченого законом дозволу, переніс до невстановленого досудовим розслідуванням місця, де зберігав з метою подальшого збуту з моменту придбання по 01.04.2024.

В подальшому, ОСОБА_11 діючи з прямим умислом, з метою подальшого збуту, на автомобілі марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перевіз дві гранати: одну ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5 та одну оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 з невстановленого досудовим розслідуванням місця до ділянки місцевості на узбіччі біля вокзальної площі поблизу залізничного вокзалу м. Чернігова за адресою: Чернігівська область,

м. Чернігів, просп. Перемоги, 1, які сховав на бетонній основі підставки металевого стовпа бігборду в білому пакеті.

У подальшому, 01.04.2024, о 17 год. 24 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи на ділянці місцевості біля вокзальної площі поблизу залізничного вокзалу

м. Чернігова за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, просп. Перемоги, 1, за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 (зі зміненими анкетними даними), діючи з прямим умислом, з метою збуту бойових припасі без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_12 дві ручні осколкові гранати РГД-5 та Ф-1 за грошові кошти у сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/4392-ВТХ від 04.04.2024, надані на дослідження предмети схожі на корпус гранати типу РГД-5 та Ф-1, є: одним корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1; одним корпусом осколкової гранати дистанційної дії РГД-5. Надані на дослідження предмети схожі на запали типу УЗРГМ-2, є двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2. У будь-якому конструктивному поєднані надані на дослідження корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 із наданими на дослідженнями двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2, являються однією оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 та однією ручною осколковою гранатою дистанційної дії РГД-5, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів. Конструктивно поєднанні надані на дослідження корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 із наданими на дослідження двома запалами ручних гранат УЗРГМ-2, придатні до вибуху.

Вказаними діями, які виразились у придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_11 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій, просить змінити вирок в частині призначеного покарання з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Вказує, що місцевим судом визначено порядок дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, однак зі змісту вироку та технічного запису судового засідання вбачається порушення судом цих вимог. Зазначає, що в судовому засіданні обвинувачений дійсно визнав вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, однак його показання про обставини справи значно відрізняються від обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, ОСОБА_11 не зміг пояснити необхідність перевезення та зберігання бойових припасів за місцем свого проживання, однак наголошував, що заздалегідь намірів продавати бойові припаси у нього не було, тоді як згідно обвинувального акту він діяв з прямим умислом. Крім того, наявні суперечності щодо провокативних дій правоохоронців, а саме обвинувачений зазначав про відсутність таких дій, водночас надав пояснення щодо здійснення збуту бойових припасів на неодноразові наполягання ОСОБА_12 . Отже, вважає, що місцевий суд після допиту обвинуваченого мав змінити порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні та проводити розгляд у загальному порядку. Крім того, вказує на безпідставне не врахування судом обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та у зв`язку з цим призначення ОСОБА_11 суворого покарання.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити частково лише в частині призначеного покарання, а саме застосувати ст. 75 КК України, думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами,

Враховуючи, що фактичні обставини справи, як і кваліфікація дій обвинуваченого, ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Оцінюючи призначене судом покарання та перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого про його суворість, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Судами при обранні покарання повинні враховуватися, як загальні засади призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, так і роз`яснення, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких, судам, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу (поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, тощо, належить обговорювати питання про призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву злочину та у складі організованих груп, і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому та активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд урахував фактичні обставини скоєного злочину та ступінь його тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий та не притягувався до адміністративної відповідальності, його незадовільний стан здоров`я, сімейний стан, наявність зареєстрованого місця проживання, соціальне становище, позитивну службову характеристику за місцем несення служби та формально позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на обліках у лікаря психіатра та перебування на обліку у лікаря нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих покарання обставин та дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах, встановлених санкцією статті у виді позбавлення волі.

Крім того, місцевий суд вказав про відсутність щирого каяття та розцінив це як небажання ставати на шлях виправлення.

Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Разом з тим, вирок суду не містить посилання на обставини, які б обґрунтовано свідчили про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, обтяжуючі його покарання обставини не встановлені, одружений, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, за місцем несення служби також характеризується позитивно, має відзнаки та нагороди, є учасником бойових дій, має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим встановлена третя група інвалідності, є інсулінозалежним, потребує спеціального режиму харчування та постійного лікування.

Незважаючи на хворобливий стан здоров`я, обвинувачений продовжує нести службу у Збройних Силах України.

Крім того, судом першої інстанції не визнано щире каяття обвинуваченого обставиною, що пом`якшує покарання, з чим не може погодитись колегія суддів.

Так, ОСОБА_11 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро каявся, шкодував з приводу скоєного кримінального правопорушення та пояснював обставини, за яких його вчинив.

Приймаючи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає можливим частково задовольнити апеляційну скаргу та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Апеляційний суд приходить висновку, що таке покарання сприятиме виправленню обвинуваченого, запобіганню вчиненню ним нових злочинів та відповідатиме засадам дотримання справедливості, викладеним у позиції Конституційного Суду України висловленій у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст., ст. 404, 405, 407-409, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2024 щодо ОСОБА_11 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4