печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000450 від 17.05.2024,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 10.12.2024 під час проведення обшуку Головного управління Національної гвардії України, за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9А, а саме:

- мобільний телефон білого кольору ОnePlus 10 Pro 5G, модель NE2213, серійний номер НОМЕР_1 IMEI1: НОМЕР_2 з сім картою № НОМЕР_3 ;

- копії дипломів ОСОБА_4 , а саме: диплом серії НОМЕР_7; диплом серії НОМЕР_8 НОМЕР_9;

- витяг з електронної системи контролю управління доступу в ГУ Національної гвардії України стосовно ОСОБА_4 на 4 арк.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, прокурор у кримінальному провадженні подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною першою статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З матеріалів клопотання убачається, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000450 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, інженер І-ІІ категорії відділення технічного захисту інформації військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який користується абонентськими номерами мобільного телефону НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , з 2021 року по теперішній час за місцем роботи не з`являється та жодним чином не виконую свої функціональні обов`язки, однак систематично отримує заробітну плату з державного бюджету України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що з лютого 2021 року по грудень 2023 рік ОСОБА_4 отримав заробітну плату на суму 739 тис. 631 грн 55 коп. При цьому начальник відділення технічного захисту інформації військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України капітан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , який користується абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_3 , будучи безпосереднім керівником ОСОБА_4 , достовірно знаючи про відсутність його на робочому місці та невиконання ним своїх обов`язків, складає та підписує табелі обліку робочого часу службовців відділення технічного захисту інформації, що в свою чергу тягне за собою безпідставне нарахування заробітної плати ОСОБА_4 та завдання державі збитків на вищевказану суму.

10.12.2024 слідчим у кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/53810/24-к від 16.11.2024, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, виявлення предметів або документів, які мають значення для даного кримінального провадження, а також відшукування знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, проведено обшук в приміщенні Головного управління Національної гвардії України, за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9А, в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон білого кольору ОnePlus 10 Pro 5G, модель NE2213, серійний номер НОМЕР_1 IMEI1: НОМЕР_2 з сім картою № НОМЕР_3 ;

- копії дипломів ОСОБА_4 , а саме: диплом серії НОМЕР_7; диплом серії НОМЕР_8 НОМЕР_9;

- витяг з електронної системи контролю управління доступу в ГУ Національної гвардії України стосовно ОСОБА_4 на 4 арк.

Постановою про визнання речових доказів від 11.12.2024 вилучені предмети та документи визнано як речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000450 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Як зазначено у клопотанні, з метою збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладанні арешту на матеріальні об`єкти на раніше вказані речі та документи.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, у випадку передбаченому частиною третьою статті 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог статті 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Арешт з метою забезпечення речових доказів по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, яке вилучено під час проведення обшуку 10.12.2024 Головного управління Національної гвардії України, за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9А, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і, таким чином, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 26, 98, 100, 107, 131, 132, 167, 170-173, 309, 392 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною розпоряджання та користування, яке вилучено 10.12.2024 під час проведення обшуку Головного управління Національної гвардії України, за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9А, а саме:

- мобільний телефон білого кольору ОnePlus 10 Pro 5G, модель NE2213, серійний номер НОМЕР_1 IMEI1: НОМЕР_2 з сім картою № НОМЕР_3 ;

- копії дипломів ОСОБА_4 , а саме: диплом серії НОМЕР_7; диплом серії НОМЕР_8 НОМЕР_9;

- витяг з електронної системи контролю управління доступу в ГУ Національної гвардії України стосовно ОСОБА_4 на 4 арк.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1