ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №000233 від 14.04.2024р. за апеляційною скаргою прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2024 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сугаки, Могилiв - Подільського району, Biнницької області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ранiше судимого вироком Казанківського районного суду Миколаївської області вiд 16.01.2024 за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волi, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 piк

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

( в режимі відеконференції з Новобузького районного суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги з доповненнями.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягав застосуванню. Ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст.382 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з керуванням транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком,частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Казанківського районного суду Миколаївської області вiд 16.01.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з керуванням транспортними засобами на строк 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України і призначено йому покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком із застосуванням ст. 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Казанківського районного суду Миколаївської області вiд 16.01.2024 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі. Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, після набрання вироком суду законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги з доповненнями.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає зазначений вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні кримінального закону, який підлягав застосуванню.

Зауважує, що судом не призначено додаткове покарання ОСОБА_6 в межах санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України. Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово судом позбавленим права керування транспортними засобами за водіння автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, знову вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_6 , будучи засудженим за невиконання постанов суду вироком Казанківського районного суду від 16.01.2024 за ч. 1 ст. 382 КК України, в період іспитового строку, маючи не зняту та непогашену судимість, вперто та умисно продовжує вчиняти злочини із застосуванням транспортних засобів.

Вважає, що не призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме пов`язаною з керуванням транспортними засобами, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_6 постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.11.2021 у cправі 481/1334//21 (протокол ДПР 18 № 209813 від 07.10.2021) визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Постанова суду набрала законної сили.

ОСОБА_6 будучи засудженим вироком Казанківського районного Миколаївської області від 16.01.2024 за ч. 1 ст. 382 КК України за умисне невиконання постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.11.2021 у cпpaвi 481/1334/21, що набрала законної сили, якою ОСОБА_6 позбавили права керування транспортними засобами строком на три роки, яким йому призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення воли на підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Маючи кримінально-протиправний умисел, не маючи посвідчення водія продовжує умисно не виконувати вищевказану постанову Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.11.2021 у cпpaвi 481/1334/21, що набрала законної сили, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, підриваючи авторитет opганів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на вciй території України.

Так, 13.04.2024 о 20:32 год. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.11.2021 вiн був позбавлений судом права керувати транспортними засобами строком на три роки, будучи раніше судимим за невиконання вищевказаної постанови суду, якою його позбавлено права керування транспортними засобами строком на три роки, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керував транспортним засобом, а саме він перебуваючи за кермом легкового автомобіля ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 рухався по вул. Гребеннікова м. Новий Буг Баштанського району Миколаївської області, під час чого був помічений та зупинений інспекторами CPПП ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області за неподання покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг Баштанського району Миколаївської області. Таким чином, ОСОБА_6 , умисно не виконав постанову суду, якою йому заборонено керувати транспортними засобами протягом трьох років, що набрала законної сили, будучи раніше судимим за злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, та продовжує умисно керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, створюючи реальну загрозу життю i здоров`ю учасників дорожнього руху.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , судом кваліфіковані за ч.3 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законно сили особою раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 382 КК України, є вірною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочин, передбачений цією ж статтею, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення в період не знятої та не погашеної судимості, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив строкову службу, за мобілізацією не призивався та підлягає призиву, негативно характеризується за місцем проживання, його вік, стан здоров`я та загальний розвиток, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, згідно із досудовою доповіддю органу пробації має високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнав, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнав, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на вищенаведене, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 382 КК України, яке за своїм видом і мірою відповідає меті покарання, у розумінні ст. 50 КК України.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, викладені прокурором доводи щодо безпідставного незастосування до обвинуваченого додаткового покарання в межах санкції частини статті, яке передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.382 КК України, є обґрунтованими.

Так, ч.1 ст. 55 КК України встановлено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

За кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 382 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

В даному випадку, як слушно зазначає прокурор, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю є обов`язковим.

Звільнення від додаткового покарання є можливим виключно на підставі ч.2 ст.69 КК України, за підстав, визначених ч.1 ст.69 КК України. Разом з цим, у відповідності до оскаржуваного рішення та матеріалів провадження, судом першої інстанції таких підстав для звільнення від призначення додаткового покарання не встановлено. Не встановлено таких підстав і судом апеляційної інстанції.

Так судом не враховано, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово судом позбавленим права керування транспортними засобами за водіння автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, знову вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_6 , будучи засудженим за невиконання постанов суду вироком Казанківського районного суду від 16.01.2024 за ч. 1 ст. 382 КК України, в період іспитового строку, маючи не зняту та непогашену судимість, вперто та умисно продовжує вчиняти злочини із застосуванням транспортних засобів.

За такого, не призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме пов`язаною з керуванням транспортними засобами, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування судом закону, який підлягає застосуванню, тягне за собою скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і в порядку ст.420 КПК України ухвалює свій, у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України,

у х в а л и в:

апеляційну скаргу прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст.382 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з керуванням транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком,частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Казанківського районного суду Миколаївської області вiд 16.01.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з керуванням транспортними засобами на строк 3 роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді