Справа № 598/3010/24
провадження № 1-кп/598/275/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2024 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000111 від 01 грудня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.162 КК України,

встановив:

28 листопада 2024 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , зайшов на огороджену територію домоволодіння належного ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 , та усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер своїх дій щодо порушення конституційного права ОСОБА_5 на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення ст. 30 Конституції України, а саме право на недоторканність житла або іншого володіння особи, підійшов до дверей, які ведуть у підсобне приміщення та натиснувши рукою на ручку вказаних дверей, які були закриті, однак не замкнені на замок, всупереч волі законного власника, незаконно проник у вказане підсобне приміщення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 162 КК України, за ознаками незаконного проникнення до іншого володіння особи.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті.

Учасники даного судового провадження правильно розуміють і не оспорюють фактичні обставини вищезгаданого кримінального правопорушення. Їхня позиція є добровільною.

Оскільки судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у разі визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а також беручи до уваги те, що вони не заперечили у розгляді цього кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин скоєння даного кримінального правопорушення, як таких, що ніким не оспорюються.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, те, що він повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий та вважає, що йому слід призначити покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 373-375 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі, а саме DVD-диск із відеозаписом з місця події, який знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ : ОСОБА_6