Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1910/24
номер провадження 1-кп/368/116/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2025 рокуКагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду кримінальне провадження № 0000058 від 21.11.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки села Великі Пріцьки Кагарлицького району Київської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середньо технічна, заміжню, не працюючої, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимої, РНОКПП - НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 20.11.2024 близько о 11 год. 30 хв. (точний час досудовим розслідуванням та судом не встановлено) перебувала по вулиці Садовій в селі Великі Пріцьки Обухівського району Київської області, де в цей час між її чоловіком ОСОБА_6 , з яким вона була солідарна, та старостою села Великі Пріцьки ОСОБА_5 відбувалася словесна сварка. В ході розвитку зазначеного конфлікту у ОСОБА_4 , на грунті виниклих внаслідок конфлікту неприязних відносин з ОСОБА_5 , раптово виник умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , підійшла до останнього та нанесла потерпілому ОСОБА_5 один удар правою рукою в область обличчя, а саме в перенісся. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 29.11.2024 у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження: перелом носових кісток; садно лінійно-кутастої форми в ділянці спинки носа. Перелом носових кісток відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я. Окремо взяте садно в ділянці носа відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 заподіяла умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчинила кримінальний проступок, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України..

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину не визнала, та суду пояснила, що 20.11.2024 року вона їхала в автомобілі з чоловіком ОСОБА_6 в с.В.Пріцьки по вул. Центральній, на якій лежало дерево повалене. Також побачили, що на вул.Садовій в с.В.Пріцьки працюють працівники комунальної служби. Чоловік ОСОБА_6 пішов до них, а вона залишилась сидіти в автомобілі. Вона побачида перепалку чоловіка з ОСОБА_5 , яка відбувалась приблизно за 100 метрів від неї, а саме чоловіки почали кричати та пхати один одного. В цей час вона підбігла до них, ОСОБА_5 стояв до неї передом, а тому відштовхнула останнього рукою в обличчя. Після чого побачила у ОСОБА_5 на обличчі кров з носа, і останній почав викликати поліцію, а вона з чоловіком поїхали додому.

У її чоловіка ОСОБА_6 з ОСОБА_5 неприязні відносини по тій причині, що він не виділяє їм земельну ділянку. Спочатку позов потерпілого визнала, потім проти позову заперечила.

Крім особистих пояснень обвинуваченої ОСОБА_4 з невизнанням своєї вини, її вина в повному об`єму підтверджується слідуючими доказами

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив суду, що працює старостою села В.Пріцьки. 20.11.2024 р. він перебував біля працівників з благоустрою, які працювали на перехресті вулиць Центральна та Садова села Великі Пріцьки. До них підійшов ОСОБА_6 і запитав чого складають гілля на приватній території, а також повідомив , що на дорозі лежить дерево. Він, потерпілий пояснив, що прибирають територію, після чого між ними виникла словесна перепалка. ОСОБА_7 повернувся до свого автомобіля, де взяв телефон і йшов йому на зустріч та знімав на телефон. Він, потерпілий, в цей час їхав на своєму автомобілі і зупинився запитати де лежить дерево, але ОСОБА_6 в цей час через відкрите вікно в автомобілі вдарив його в щелепу, і пішов до працівників. ВІН, потерпілий, вийшов з автомобіля і пішов слідом за ОСОБА_8 , а також попередив, що викликав працівників поліції. Між ними виникла словесна перепалка. В цей час, коли він говорив по телефону, до них підійшла ОСОБА_4 і вдарила його в обличчя, після чого пішла з носа кров, поскільки був перелом носових кісток.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він є працівником з благоустрою. 20.11.2024 року разом з іншими працівниками працював по прибиранню узбіччя вулиці в с.В.Пріцьки. До них приїхав староста села ОСОБА_5 , потім під`їхав ОСОБА_6 та почав кричати і знімати на телефон. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 відійшли від трактора на дорогу, а він з іншими працівниками знаходились позаду трактора , вантажили гілля. Коли він, свідок, почув крик, то вийшов із-за трактора і побачив як ОСОБА_10 телефонував у поліцію і тримався рукою за обличчя, звідки йшла кров. Він, свідок, запитав у ОСОБА_7 навіщо він це зробив, на що ОСОБА_7 відповів, що це не він, а дружина.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він працює в службі з благоустрою і 20.11.2024 року близько 12 год в с.В.Пріцьки разом з ОСОБА_9 та іншими працівниками вантажили гілля на трактор. Староста села ОСОБА_5 знаходився біля них. Також до них підійшов ОСОБА_6 і разом з ОСОБА_5 відійшли на дорогу за трактор. Він, свідок, був за причепом трактора і лише чув розмову на підвищених тонах. Коли ОСОБА_10 вийшов із-за трактора, то в нього на обличчі була кров.

Слід зазначити, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Крім особистих пояснень обвинуваченої з не визнанням своєї вини, її вина стверджується слідуючими доказами :

Витягом з ЄРДР від 21.11.2024 року про реєстрацію злочину на підставі заяви потерпілого ОСОБА_5 , ;

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 27.11.2024;

Висновком судово-медичної експертизи від 29.11.2024 про те, що у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження: перелом носових кісток; садно лінійно-кутастої форми в ділянці спинки носа. Перелом носових кісток відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я. Окремо взяте садно в ділянці носа відноситься до легких тілесних ушкоджень.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення визнане судом повністю доведеним поза розумним сумнівом, воно ніким не оспорюється.

Суд вважає вірною кваліфікацію злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ст. 125 ч.2 КК України, поскільки вона умисно нанесла легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 ,які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого проступку, особу обвинуваченої, яка свою вину не визнала і не розкаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого, який просить призначити покарання, яке запросив прокурор.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Поряд з цим належить врахувати, що вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання особі, що вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і для попередження нових злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 , а також дані щодо її характеристики, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе у вигляді громадських робіт.

Суд вважає, що призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_4 буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Водночас згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди.

Судом достеменно встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, потерпілому ОСОБА_5 спричинено моральну шкоду, яка виразилась у моральних переживаннях, порушення нормального способу життя потерпілого, приниження честі та гідності як старости села.

Суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого на підставі ст. 23, 1167, 1166 ЦК України задоволити частково та стягнути матеріальні збитки в розмірі 713,80 грн - вартість проведеної експертизи та моральні збитки.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314,373,374,394,474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн. та матеріальної 713, 80 грн.

Речові докази: оптичний диск CDR ємкістю 4,7 Гб з відеофайлом проведення слідчого експерименту залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення.

Суддя: ОСОБА_1