Номер провадження 1-кс/754/1080/25
Справа № 754/5197/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000272 від 05.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2025 року представник власника майна ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000272 від 05.02.2024 року, відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 із забороною її відчуження. Заборонено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовувати та розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 .

Звертає увагу суду, що власник квартири ОСОБА_4 неодноразово зверталась до слідчого та прокурора з рядом заяв та клопотань, з метою встановлення істини у кримінальному провадженні та спростування того, що в її діях, начебто, міститься склад кримінального правопорушення, однак в задоволенні даних заяв та клопотань було відмовлено, жодних слідчий дій у кримінальному провадження вже більше року не вчинялось. Зазначає про те, що арешт на майно було накладено необґрунтовано та без достатніх правових підстав. Прокурором не надано жодних доказів ризику знищення чи пошкодження майна, що визнано речовим доказом, а сам по собі ризик виглядає нелогічним та неможливим. Крім того, станом на дату подання заяви про скасування арешту майна жодних осіб не повідомлено про підозру.

Представник власника майна ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Від заявника - адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна без її участі, клопотання підтримує.

Прокурор, будучи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

З огляду на положення ч.2 ст. 174 КПК України, відповідно до якої клопотання про скасування арешту майна розглядається слідчим суддею не пізніше трьох днів з дня його надходження до суду, а неприбуття в судове засідання осіб, повідомлених належним чином, не перешкоджає його розгляду, також, зважаючи на розумність строків, як основну засаду кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе провести судовий розгляд клопотання про арешт майна за відсутності зазначених осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши матеріали провадження за клопотанням представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання представника про скасування арешту майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, в силу положень ст.ст. 131, 132 КПК України, може бути застосовано виключно у випадку, якщо існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи і може бути виконане завдання, для виконання якого накладається арешт.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Деснянського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000272 від 05.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 190 КК України.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №363384929 від 26.01.2024 року власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 . Право власності на квартиру ОСОБА_4 отримала на підставі договору довічного утримання (догляду), серія та номер: 1005, виданого 26.01.2024 року, витяг надав: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

14 лютого 2024 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва накладено арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 із забороною її відчуження. Заборонено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовувати та розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 .

Незважаючи на те, що кримінальне провадження №0000272 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще 05.02.2024 року, повідомлення про підозру жодній особі не вручено, слідчі дії у кримінальному провадженні вже тривалий час не проводяться. Жодних даних про те, що квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність ОСОБА_4 внаслідок вчинення злочинних дій останньою, матеріали кримінального провадження не містять та в судовому засіданні прокурором надані не були. Як на час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно, так і на час розгляду клопотання представника про скасування арешту майна, у даному кримінальному провадженні жодна особа в статусі підозрюваного не перебуває.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що дане обтяження у виді накладення арешту на майно перешкоджає законному праву власника володіти та користуватися своїм майном, що суперечить вимогам закону.

Однією із загальних засад кримінального провадження визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України є розумність строків. На переконання слідчого судді, строки розслідування у даному кримінальному провадженні за відсутності підозри особі та відсутності будь-яких слідчих дій протягом року, не відповідають критерію розумності, залишаючи тривалий час власника майна у стані правової невизначеності.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Слідчий суддя також бере до уваги, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник сторони обвинувачення в судовому засіданні не надав слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до принципу диспозитивності кримінального провадження, його сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном. Доводи, зазначені в клопотанні, на думку слідчого судді, є обґрунтованими, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких підстав клопотання представника власника майна ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000272 від 05.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1