Справа №454/4235/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2025 р. місто Сокаль

Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в м.Сокалі в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000173 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Бутини Сокальського району Львівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,, громадянина України, не працюючого , не одружений, раніше судимий, освіта середня

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.389 Кримінального кодексу України,

безпосередньо після вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 будучи засудженим 27 жовтня 2023 року вироком Пустомитівського районного суду м. Пустомити за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

28.11.2023 вказаний вирок набрав законної, сили, однак ОСОБА_3 будучи ознайомленим із даним вироком, впродовж місячного строку після набрання вироком законної сили та повідомлення про це Червоноградський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу, не зважаючи на вжиті Червоноградським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області заходи, визначені Порядком виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання`у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27.04.2018 та ч. З ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, такий не сплатив.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в ухиленні засудженого від сплати штрафу, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 подав заяву, в якій беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальному проступку, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та ознайомлений з обмеженнями його права на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Оцінка суду

Відповідно до положень ч.2 ст.381 ч.2, 3 ст.382 КК Уркаїни, суд не досліджує докази на підтвердження встановлених обставин. Суд зазначає встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи зазначене в заяві визнання винуватості обвинуваченим та усвідомлення того, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, співставивши таке визнання із встанволеними органом досудового розслідування обставинами, приймаючи до уваги те, що ці обставини ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.389 КК України як ухилення засудженого від сплати штрафу. Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.1 ст.389 КК України передбачають альтернативну міру покарання.

Також, суд враховує:

ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що згідно із статтею 12 КК України, є кримінальними проступками;

наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану та з метою ухилення від конституційного обов`язку оборони рідної держави, а також вчинення кримінальних правопорушень в той час, коли інші громадяни боронять кордони України та населення нашої держави, в тому числі і обвинуваченого;

особу винного, його вік, матеріальний стан та стан здоров`я;

наявність постійного місця проживання та відсутність місця праці;

обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді пробаційного нагляду за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України в межах санкції статті, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень в майбутньому.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 2, п. 3 ч. 3ст. 59-1 КК України.

При цьому покладення на обвинуваченого обов`язку згідно з п. 3 ч. 3ст.59-1КК України зумовлено тим,що працевлаштування безробітної особи зменшує ризик повторного вчинення нею кримінального правопорушення. Праця сприяє підвищенню матеріального рівня життя особи, сприяє впорядкованості життя . Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно дост. 50 КК України.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 :

- визнати винуватим за ч.1 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Роз`яснити, що ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду станом на час ухвалення цього вироку карається обмеженням волі на строк до трьох років.

Не обирати запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1