"03" квітня 2025 р. Справа № 363/1738/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУ Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , поданого в рамках кримінального провадження №0000281, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Києва, українець, громадянин України, має середню освіту, офіційно не працює, зі слів перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , на утриманні осіб, які потребують його піклування, не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

03.04.3035 слідчим суддею отримано вказане клопотання, яке відповідає вимогам статті 184 КПК, та у його обґрунтування зазначено, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000281 від 02.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Вишгородської окружної прокуратури Київської області.

Досудовим розслідуванням установлено, що 01.04.2025, приблизно о 19:42, водій ОСОБА_4 , керував технічно справним автомобілем «LAND ROVER DISCOVERY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і здійснював рух по проїзній частині вул. Шолуденка зі сторони вул. Набережної у напрямку вул. Ватутіна в межах м. Вишгород Київської області.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 Правил дорожнього руху України, і розташованого на проїжджій частині вул. Шолуденка, поблизу буд. 13 Б в м. Вишгород Київської області, водій ОСОБА_4 , діючи необережно проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, в порушенні вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не впевнившись, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, виїхав на вищевказаний нерегульований пішохідний перехід та скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_10 і малолітнього ОСОБА_11 , 2019 року народження, які перетинали проїжджу частину вул. Шолуденка по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу.

В результаті даної дорожньо-транспортної події, пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень померла в КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР 02.04.2025.

Крім того в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому ОСОБА_11 , 2019 року народження спричинені тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, СГМ, забійної рани голови, ЗТГК, закритого перелома правої стегнової кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як для повного зрощування даного перелома потрібен строк понад 21 добу.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесного ушкодження та спричинення смерті потерпілої ОСОБА_10

01.02.2025, приблизно о 01:10, на проїзній частині вул. Шолуденка, поблизу буд. 13Б, в м. Вишгород Київської області, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, яку застали під час вчинення злочину та безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (ч.2 ст. 286 КК України).

02.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило малолітньому потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.04.2025 та схемою до нього;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.04.2025;

відеозаписом події ДТП та протоколом огляду цифрового носія інформації даного відеозапису від 02.04.2025;

протоколом огляду місця події від 02.04.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 02.04.2025;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 02.04.2025;

іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

В обґрунтування доводів щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України слідчим зазначено про наявність ризиків, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, значна суворість покарання за тяжкий злочин, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України (караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого) цілком ймовірно може спонукати підозрюваного до спроб переховування від слідства та суду з метою ухилитися від передбаченої законом відповідальності;

2) знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , користуючись здобутими знайомствами, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо дорожньо-транспортної пригоди.

3) незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, оскільки, перебуваючи на волі, для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на показання свідків, які вже допитані під час досудового розслідування, потерпілих, та свідків, які можуть бути встановлені і допитані в ході проведення досудового розслідування. Свідки та потерпілі в кримінальному провадженні проживають на території Київської області, а тому для уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може використати тісні соціальні зв`язки. Розуміючи важливість показів свідків для слідства, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме можливість незаконно впливати на них з метою зміни їх показів та перешкоджання об`єктивного встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено у клопотанні, орган досудового розслідування (сторона обвинувачення) переконаний, що застосування до підозрюваного менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на підозрюваного обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у період воєнного стану та повинен був усвідомлювати, що така поведінка є явно неприйнятною, однак вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у тому числі по відношенні до малолітньої дитини, формує у суспільстві думку, щодо безкарності осіб за вчинення ними вказаних кримінальних правопорушень.

Слідчий, за погодженням із прокурором, зазначаючи, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів, не достатній для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку з чим, просить застосувати щодо підозрюваного у кримінальному провадженні №0000281 від 02.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, надавши слідчому судді матеріали щодо судимості ОСОБА_4 та копії документів щодо потерпілих.

Підозрюваний, не заперечуючи обставин, викладених у клопотанні щодо вчинення ним злочину, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на стан свого здоров`я, вказуючи, що потребує оперативного втручання у зв`язку із отриманим поранням, а також надавши йому можливість піклуватися і доглядати за хворою дружиною та піклуватися про дитину, яка постраждала внаслідок ДТП і перебуває у лікарні, стверджуючи, що дитиною ніхто х її родичів не цікавиться та не відвідує.

Захисники, заперечуючи проти застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказували про формальність і недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, при цьому просили врахувати поведінку ОСОБА_4 після ДТП, який, не покидаючи місця події, надавав медичну допомогу дитині, та має намір у подальшому піклуватися про дитину. Захисники, надавши суду копії медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , вказували, що остання є його дружиною, яка потребує його піклування, копії численних нагород та позитивні характеристики щодо особи ОСОБА_4 , просили застосувати до ОСОБА_4 біль м`який запобіжний захід домашній арешт, надавши заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , як співвласників житлового будинку по АДРЕСА_3 , та вони не заперечують щодо проживання з ними ОСОБА_4 , визначити заставу, а також, надавши заяви від депутата Бориспільської районної ради ОСОБА_16 , від ОСОБА_15 , від ОСОБА_17 , вважали за можливе передати ОСОБА_4 на поруки вказаним особам.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали клопотання, та надані учасниками процесу під час судового засідання, слідчим суддею встановлено, що відділенням розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження №0000281, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частинною другою статті 286 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, 02.04.2025 о 01:10 ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, а саме, що він підозрюється в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

02.04.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частинною другою статті 286 КК України.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, які долучено до клопотання та досліджено слідчим суддею.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях у справах «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін. щодо визначення термін «обґрунтована підозра», мети затримання, яка полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання, мети попереднього тримання під вартою подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007), а також те, що підозрюваний, на цій стадії, визнав свою винуватість у вчиненому ним злочині.

Враховуючи досліджені матеріали, пояснення підозрюваного, який не заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинною другою статті 286 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Так, відповідно до вимог статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження за клопотанням прокурора.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Як убачається із клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.

На сьогодні у кримінальному провадженні №0000281 проводиться досудове розслідування та існує необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що потребує додаткового часу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

На думку слідчого судді, наведене свідчить, що слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, довели обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені пунктами 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою (пункти 1-3 частини першої статті 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, враховуючи особу ОСОБА_4 .

Так, як встановлено слідчим суддею, вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14.05.2021 у справі №682/2676/19, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України (Незаконне позбавлення волі або викрадення людини) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Водночас, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до положень ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України. Також, цим вироком, ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (Розбій), та, у зв`язку із недоведеністю вчинення вказаного кримінального правопорушення, його виправданою.

А тому, у даному випадку, слідчий суддя вважає, що відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 13 частини першої статті 177 КПК України, а також, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, є достатньою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, та для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

При цьому, доводи сторони захисту про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 , який потребує лікування після отриманого поранення, а також перебування на його утриманні хворої дружини, яка потребує його догляду, слідчим суддею не беруться до уваги, оскільки, з аналізу медичних документів ОСОБА_4 , більшість яких датовані 1997, 1999, 2000, 2004, 2012, 2014, 2017, 2019, 2021, 2023 роками, такого не встановлено. Виска із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 від 26.06.2024 свідчить про те, що ОСОБА_4 у період з 17.06.2024 по 26.06.2024 перебував на стаціонарному лікуванні після отримання травми під час ворожого ракетного обстрілу та виписаний з медичного закладу в стабільному стані для проходження лікування в амбулаторних умовах під наглядом травматолога, сімейного лікаря у поліклініці за місцем проживання. Будь-які інші медичні документи, датовані після 26.06.2024, щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , у матеріалах справи відсутні. Підстави, які унеможливлюють перебування підозрюваного ОСОБА_4 в умовах ізоляції за станом здоров`я, слідчим суддею не встановлено.

Також, слідчому судді не надано достатніх даних того, що ОСОБА_9 , медичні документи щодо стану здоров`я якої надано захисниками підозрюваного, є його дружиною, та вона потребує піклування саме ОСОБА_4 і інших членів родини у неї немає.

На цій стадії провадження не наведено достатніх підстав вважати, що підозрюваний, як стверджує він та його захисники, має намір опікуватися дитиною, постраждалою внаслідок ДТП, а надані захисниками копії фіскальних чеків за придбані медичні засоби у аптеках на суми 502,30 грн, 42,33 грн та 1248,72 грн від 02.04.2025, не є свідченням того, що медичні засоби придбавалися саме для потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Щодо заяв осіб, які виявили бажання взяти підозрюваного на особисту поруку, слід зазначити, що такі заяви не містять переконливих доводів про те, що вони зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та вони мають реальну можливість понести відповідальність, у разі невиконання ними своїх зобов`язань.

Слідчий суддя бере до уваги надані захисниками у судовому засіданні матеріали, які характеризують особу підозрюваного з позитивної сторони (численні подяки та позитивні характеристики), але зваживши на усі обставини справи, вважає на цьому етапі досудового розслідування, дані щодо соціальних зв`язків ОСОБА_4 є такими, що не переважують встановлені у судовому засіданні ризики того, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 , пов`язана з тим, що такі запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

За викладених обставин у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою, на даному етапі досудового розслідування, у повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 , у цьому судовому засіданні стороною захисту є недоведеною.

Водночас, слідчий суддя, не ігноруючи аргументи, які наводяться захисниками без подання відповідних доказів, враховуючи процесуальну обмеженість у часі, надаючи можливість їм зібрати достатні дані для обґрунтованості позицію щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, вважає за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, а не на 60, як про те просить слідчий та прокурор.

Слідчий суддя вважає, що таке рішення, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини.

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження №0000281, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинною другою статті 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

При цьому, строк тримання під вартою 60 діб рахується з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , а саме з 02.04.2025 з 01:10.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Проте, з урахуванням положень пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України, слідчий суддя вважає за неможливе застосовувати до ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-199, 203-211, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУ Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб з моменту його фактичного затримання, тобто з 02.04.2025 до 01.05.2025, включно, та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала діє до 01.05.2025, включно.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 14.04.2025 о 09:00.

Слідчий суддя ОСОБА_1