Справа № 296/3680/25
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000063 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 21.12.2022 по 11.11.2024 мешканець м. Житомира ОСОБА_5 виступаючи організатором та виконавцем вчинив шахрайські дії відносно 52 потерпілих, шляхом обману, під приводом надання послуг з працевлаштування на різні посади за відповідну винагороду, послуги по проходженню медичних комісій, отримання віз та інших документів, не маючи намір їх виконувати, чим завдав майнової шкоди останнім.

Крім цього, ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, бажаючи збільшити обсяги незаконно отриманих прибутків та налагодити довготривалу та безперервну злочинну діяльність, прийняв рішення про створення організованої злочинної групи, поклавши на себе роль організатора та виконавця одночасно, виконуючи наступну роль - здійснював загальне керівництво групою, керував підготовкою та вчиненням злочинів, контролював і координував діяльність її членів, безпосереднє вчинення злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном громадян шляхом обману та зловживання довірою з подальшим розподілом коштів, отриманих злочинним шляхом між учасниками злочинної групи та фінансуванні діяльності злочинної групи.

Однією з функцій ОСОБА_5 , зокрема, підшукування осіб, які увійдуть до складу такої групи, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

До функцій членів організованої групи входило: пошук власників банківських карток (дропів), у т. ч. серед кола особистих знайомих та близьких для використання організованою групою банківських карток та їх реквізитів з фінансовими номерами; здійснення обготівковування коштів, які надходили від потерпілих та передача їх організатору ОСОБА_5 .

Організованою групою під керівництвом ОСОБА_5 , до складу якої також увійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , у період з 14.03.2024 по 15.07.2024 скоєно ряд кримінальних правопорушень, пов`язаних із заволодінням чужим майном шляхом обману.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира №295/2583/25 від 24.02.2025 строк досудового розслідування продовжено до 28.05.2025.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканці, зокрема міст Одеса, Миколаїв, Херсон, Ізмаїл та інших, розміщували оголошення в мережі Інтернет на крюінгових сайтах щодо пошуку роботи на суднах.

У свою чергу, ОСОБА_5 , діючи у складі організованої групи, відповідно до розподілених ролей, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи повторно, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , орендованих пособником ОСОБА_6 , переглядаючи вищевказані сайти, вишукував оголошення з пошуку роботи розміщеними потерпілими.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілих шляхом обману, діючи повторно, у складі організованої групи, відповідно до розподілених ролей, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення членів організованої групи, ОСОБА_5 , здійснював телефонні дзвінки на номера потерпілих, які останні вказували в оголошенні та з метою досягнення злочинної мети та виконуючи узгоджені між всіма учасниками злочинної групи дії, представлявся різними іменами та називав себе представником різних компаній по працевлаштуванню.

Не припиняючи своїх злочинних дій, в ході подальшої розмови ОСОБА_5 повідомляв потерпілим неправдиву інформацію, щодо можливості працевлаштування на різні посади пов`язані з мореплавством, зазначивши також на необхідності наявності документів щодо проходження медичної комісії, проходження курсів з англійської мови, отримання американських віз та інших документів, які він у разі їх відсутності може допомогти оформити, при цьому виконувати свої зобов`язання наміру не мав.

При цьому, потерпілі, будучи введеним в оману та будучи впевненим доброчесності дій співрозмовника бажаючи працевлаштуватись та не маючи відповідних документів, на пропозицію ОСОБА_5 погоджувались.

В подальшому, ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій повідомляв потерпілим про необхідність здійснення оплати в різних сумах за оформлення документів медичної комісії, за проходження курсів з англійської мови, тощо на банківські рахунки, які використовували члени організованої групи та мали безпосередній доступ до банківських додатків.

В свою чергу, потерпілі, будучи введеними в оману та впевненими, що їх належним чином працевлаштують та забезпечать виготовлення відповідних документів, транзакціями з особистих карток, терміналів та банківських кас переводили грошові кошти на банківські картки членів організованої групи.

Після перерахунку коштів, потерпілі обіцяних послуг щодо працевлаштування не отримували, при цьому подальші спроби потерпілих зв`язатись з роботодавцем успіху не мали через відсутність зв`язку з абонентом.

У свою чергу, ОСОБА_6 , діючи відповідно раніше розподілених ролей, в межах спільного злочинного умислу організованої групи, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 вчинив шахрайські дії відносно ряду потерпілих та від останніх надійшли кошти на рахунки, за вказівкою організатора групи, за допомогою месенджера «Телеграм» повідомляв ОСОБА_4 про необхідність прибути за адресою: АДРЕСА_3 , з метою отримання банківської картки для обготівковування коштів, які надходили від потерпілих.

Надалі ОСОБА_4 , виконуючи відведену їй роль пособника у складі організованої групи, прибувала за вищевказаною адресою, де в присутності ОСОБА_5 , отримувала від ОСОБА_6 банківські картки , у т. ч. використовувала і на своє ім`я, знімала грошові кошти з банкоматів АТ КБ «Приватбанк», розташованих в місті Житомирі та передавала організатору групи ОСОБА_5 .

Таким чином, учасники організованої групи, у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , у період з 14.03.2024 по 15.07.2024, діючи умисно, заволоділи чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, чим завдали потерпілим ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 19740 грн., потерпілому ОСОБА_8 на суму 27740 грн., потерпілому ОСОБА_9 на суму18600 грн., потерпілому ОСОБА_10 на суму 61200 грн., потерпілому ОСОБА_11 на суму 73009 грн., потерпілому ОСОБА_12 на суму 4592 грн., потерпілому ОСОБА_13 на суму 57500 грн., потерпілому ОСОБА_14 на суму 21000 грн., потерпілому ОСОБА_15 на суму 21000 грн., потерпілому ОСОБА_16 на суму 20000 грн., потерпілому ОСОБА_17 на суму 21200 грн., потерпілому ОСОБА_18 на суму 27500 грн., потерпілому ОСОБА_19 на суму 23000 грн. та потерпілому ОСОБА_20 на суму 52400 грн.

ОСОБА_4 підозрюється у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

У подальшому, 31.03.2025 ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №420973868 за ОСОБА_22 та ОСОБА_23 зареєстровано 1/1 право спільної приватної власності на кімнату за адресою: АДРЕСА_4 .

Слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно, що належить ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації, як виду покарання.

В судове засідання слідчий не з`явися, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання слідчого здійснено без повідомлення підозрюваного, його захисника.

Дослідивши матеріали клопотання наданні органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Приписами ч. 5 ст. 170 КПК України визначено що, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що 31.03.2025 ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №420973868, власниками 1/1 частки кімнати за адресою: АДРЕСА_4 , на праві спільної сумісної власності є, ОСОБА_24 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_23 .

Відповідно до актового запису про шлюб № 172 від 09.02.2019р. ОСОБА_24 після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_25 ».

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вищенаведене, обставини кримінального провадження, мету, підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а також беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що суд може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно підозрюваного.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 , що зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), та ОСОБА_23 , з метою недопущення відчуження та розпорядження будь-яким чином.

Ухвала судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі 5 днів з часу її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1