Справа № 643/2920/25
Провадження № 1-кс/643/1016/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000818 від 08.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України, -

установив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000818 від 08.10.2022 за ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України, яким установлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду оператора 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.02.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) за відсутності поважних причин, без дозволів командирів, самовільно залишив місце служби місце розташування 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та поїхав у невідомому напрямку. При цьому, на місце несення служби ОСОБА_5 не повернувся, перебував поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Крім того, продовжуючи реалізацію злочинного наміру на дезертирство та одночасно реалізуючи заздалегідь спланований намір на вчинення державної зради,

ОСОБА_5 , 16.03.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), в порушення встановленого законодавством України порядку, перетнув державний кордон України та виїхав на територію Російської Федерації, де добровільно здався представникам РФ, та яким надав згоду у проведенні підривної діяльності проти України.

В подальшому, у проміжок часу з 16.03.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) до 31.01.2024, тобто до моменту повернення на територію України, ОСОБА_5 у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацював з представниками збройних формувань РФ, тобто вчинив державну зраду за таких обставин.

Під час вказаних подій, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду оператора 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи з вказаною метою, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення державної зради, вступивши у злочинну змову з представниками РФ, починаючи з 16.03.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, протиправно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, маючи можливість відмовитися, добровільно погодився активно співпрацювати з представниками РФ, та надавав останнім інформацію про розташування військових підрозділів Збройних Сил України, їх переміщення, місця розташування навчальних центрів, інформацію про особовий склад підрозділу в якому він проходив службу, про підготовку до відсічі збройної агресії РФ, таким чим здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Крім того, під час вказаних подій, ОСОБА_5 , продовжуючи активні злочинні дії спрямовані на вчинення державної зради, будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , вступивши у злочинну змову з представниками РФ, у проміжок часу з 16.03.2022 по 31.01.2024 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, протиправно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, маючи можливість відмовитися, добровільно, активно співпрацював з представниками РФ та систематично надавав інтерв`ю у підконтрольних представникам РФ засобах масової інформації, в яких публічно виправдовував та заперечував збройну агресію РФ проти України, а також дискредитував Збройні Сили України, закликав військовослужбовців Збройних Сил України скласти зброю та не чинити опір представникам РФ.

Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, брав участь у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Після чого, 31.01.2024 виконавши поставлені представниками РФ завдання щодо проведення підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, не представляючи подальшого інтересу представникам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 , був повернутий на територію України.

21.02.2025 о 06.19 год ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України.

21.02.2025 о 09.10 год ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 під час вчинення дезертирства, а також як до моменту незаконного виїзду на територію РФ так і після повернення на територію України, підтримував тісні зв`язки із своїм батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 .

21.02.2025 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 PRO», IMEI № НОМЕР_3 , IMEI №2 НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Відомості наявні на мобільному терміналі зв`язку ОСОБА_6 , а також інших членів родини ОСОБА_5 (листування, фотозображення, відеозаписи, тощо) можуть містити інформацію, яка має значення для досудового розслідування, а саме, щодо обставин дезертирства ОСОБА_5 , намірів на перетину державного кордону України у напрямку РФ, відомості про обставини вчинення державної зради, тощо.

Прокурор посилається, що вилучений телефон відповідає ст. 98 КПК України, містить істотні відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та просить суд накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку з метою збереження речових доказів та проведення відповідних експертиз.

Прокурор у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про підтримання клопотання та проведення судового засідання без його участі.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином.

Дослідивши доводи клопотання й додані до клопотання документи, слідчий суддя встановив таке: ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2025 надано дозвіл на проведення обшуку у будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , з метою відшукування та вилучення мобільних терміналів зв`язку (мобільних телефонів), комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації (флеш накопичувачів), планшетних пристроїв, інших електронних пристроїв, блокнотів, чернеток, фотозображень, чорнові записи, в яких з великою долею вірогідності наявна інформація щодо переписки ОСОБА_5 з іншими особами щодо місця, часу та мотивів вчинення правопорушення, планування вчинення правопорушення, а також інші відомості щодо вчиненого злочину.

Згідно з копією протоколу обшуку від 21.02.2025, у період часу з 11:21 до 12:14 за адресою: м. Харків, вул. Павла Скоропадського, 59, виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 PRO», IMEI № НОМЕР_3 , IMEI №2 НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання про арешт майна надійшло до суду 25.02.2025, подано на поштове відділення 21.02.2025 протягом 48 годин після проведення обшуку, отже строк звернення з клопотанням слідчим дотриманий.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, забезпечення збереження речових доказів (абз. 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Частина 11 ст. 170 КПК України передбачає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що виявлений та вилучений під час проведення обшуку телефон може бути доказом факту та обставин, що встановлюються, зокрема містити інформацію щодо кримінального правопорушення. Для встановлення цього факту необхідно проведення комплексу слідчих та процесуальних дій, що потребує певного часу.

Отже, виявлений та вилучений під час проведення обшуку телефон, на який слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, ураховуючи кваліфікацію кримінального правопорушення та обставини його вчинення, слідчий суддя вважає, що потреба в накладенні арешту на вилучене майно є очевидною та доцільною.

Кожен з ризиків, перелічених в ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, доведений, отже клопотання має бути задоволено.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 21.02.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон «Xiaomi Mi 11 PRO», IMEI № НОМЕР_3 , IMEI №2 НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання щодо зберігання вилученого майна вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1