Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4660/24

Номер провадження: 1-кп/511/149/25

19.03.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт по кримінальному провадженню №0000690, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.10.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса Одеської області, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2024 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов на розгляд вищезазначений обвинувальний акт.

Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 05 жовтня 2024 приблизно о 16 годині 30 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на грунті соціально-побутових проблем, перебуваючи на території подвір`я домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, дістав зі своєї наплічної сумки складний ніж, яким умисно наніс останньому поверхневу різану рану лівого передпліччя.

Побачивши це, ОСОБА_7 , який перебував безпосередньо біля ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вирішив заспокоїти свого пасинка ОСОБА_4 та взявши відро з водою облив останнього, нащо ОСОБА_4 не заспокоївся та продовжив конфліктувати з ними, тримаючи в руках складний ніж.

З метою запобігання вчинення ОСОБА_4 подальших протиправних дій ОСОБА_7 був вимушений завдати металевим відром, яке тримав у руці, один удар по голові ОСОБА_4 , після якого у того ніж випав з руки та він присів навпочіпки.

Після цього ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 та намагався його заспокоїти, однак ОСОБА_4 , з метою навмисного спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, підняв з землі свій ніж та наніс останньому ще один удар ножом в ліву половину грудної клітини , чим спричинив ОСОБА_6 проникаюче у ліву плевральну порожнину колото-різане поранення лівої половини грудної клітки з гемопневмотораксом (накопиченням крові і повітря у вказаній порожнині) з раною у 4-му міжреберному проміжку по середній пахвовій лінії; поверхневі різані рани з боку внутрішніх поверхонь лівого плеча.

Виявлене у ОСОБА_6 проникаюче у ліву превральну порожнину поранення є небезпечним для життя і за вказаною кваліфікаційною ознакою відноситься до тяжких тілесних ушкоджень . Після спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 припинив свої злочинні дії, а потерпілого ОСОБА_6 було доставлено до лікарні

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

Зміст клопотання захисника .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні подав клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Дане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 визнав свою провину у вчиненні злочину, потерпілий особисто звернувся з заявою до суду про його звільнення з під варти, просив призначити йому покарання , не пов"язане з реальним позбавленням волі. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв"язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Зареєстрований та проживає в будинку своєї матері ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 .

Позиції учасників судового засідання .

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Норми законодавства, на підставі яких суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частинами 1, 2 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною першою статті 201 КПК України визначено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Тобто, підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме: змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишити житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Висновки суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання захисника належить задовольнити виходячи з наступного.

Суд, вирішуючи доцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, має встановити в першу чергу існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Суд виходить з того, що дійсно ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання його винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до семи років. Суд вважає наявними в провадженні ризики - можливість переховуватись від суду з огляду на суворість ймовірного покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення. ІЧнші ризики, заявлені при обранні такого видуь запобіжного заходу з огляду на стадію розгляду клопотання адвкатат відпали.

Поряд із тим, суд враховує, що у частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі "Шишков проти Болгарії", пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі "Тасе проти Румунії").

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, а тому ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький.

ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання на території України, проживає в будинку своєї матері по АДРЕСА_1 , яка надал згоду на те, щоб її син перебував у її будинку під домашнім арештом.

Таким чином, суд вважає за можливе та доцільне, з врахуванням позиції потерпілого, наявних доказів щодо місця проживання обвинуваченого на території України, особи обвинуваченого змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_9 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосування якого визначити як нічний .

Відтак, аналізуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що на даній стадії процесу саме запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, і зокрема під час слухання справи у суді не надасть можливості перешкоджати обвинуваченому інтересам правосуддя шляхом ухилення від явки до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 183, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_4 , - задовольнити.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса Одеської області, громадянина України, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 в період часу 21-00 години до 06-00 години ранку наступної доби.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду (якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає його тримання під вартою).

Обвинуваченого ОСОБА_4 зобов`язати невідкладно прибути за адресою застосування запобіжного заходу.

Роз`яснити обвинуваченим, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду у кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання суду свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1