У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 16.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000488 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

19.12.2024 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 16.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000488 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що оскаржуваною постановою прокурор безпідставно та необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про визнання її потерпілою. При цьому, нею в клопотанні викладено обставини скоєння кримінального правопорушення та сума завданої їй шкоди.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги та просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скарги та вважав скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

У відповідності до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000488 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

13.12.2024 ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківської окружної прокуратури із клопотанням про визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, яке мотивовано тим, що перевізник здійснює збір плати за проїзд у розмірі, що вдвічі перевищує розмір, встановлений рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, чим їй завдано моральної та матеріальної шкоди.

Постановою прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 16.12.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 по визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000488 від 22.11.2024 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою, прокурор виходив з тих обставин, що до поданого клопотання ОСОБА_3 не долучила жодних документів, які б підтверджували дійсність завдання останній моральної та майнової шкоди та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 .

З таким висновком прокурора слідчий суддя не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 цієї статті зазначає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Водночас, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч.5 ст.55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Враховуючи, що у постанові від 16.12.2024 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 прокурор не вказав обставини, за яких він дійшов висновку про відсутність таких підстав та не вказав чому він не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 , що викладені у клопотанні про визнання її потерпілою, слідчий суддя вважає, що постанова прокурора є передчасною та підлягає скасуванню, як така, що не відповідає нормам кримінального процесуального закону.

Водночас, у своїй скарзі ОСОБА_3 просить визнати бездіяльність прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 протиправною та зобов`язати прокурора визнати її потерпілою, в цій частині скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, вказаними положеннями визначні чіткі дискреційні повноваження слідчого судді у прийнятті рішення за результатами розгляду такої скарги.

Згідно з ч.1 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів прокуратури вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження. Крім того, слідчий суддя не є стороною обвинувачення й не може давати вказівки або зобов`язати прокурора визнати особу потерпілою.

Керуючись ст. ст. 55, 93, 94, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 16.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000488 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України задовольнити частково.

Постанову прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 16.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000488 від 22.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1