ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/433/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.139 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6
-захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
-обвинуваченої ОСОБА_9 ,
-представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 жовтня 2024 року, -
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харкова, громадянку України, із вищою медичною освітою, розлучену, працюючу у КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» лікарем-гастороентерологом у гастроентерологічному відділенні, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
обвинувачену за ч.2 ст.139 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо неї закрито.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 ставить питання про скасування ухвали у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначила, що у даному кримінальному провадженні мало місце ухилення від розслідування, а саме численні ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків стороною захисту, в тому числі й ті, які встановлені ухвалою суду від 16.06.2021. Указала, що вказаною ухвалою було встановлено зволікання сторони захисту із ознайомленням з матеріалами досудового розслідування, що призвело до порушення розумних строків для вчинення відповідних процесуальних дій - вручення обвинувального акту і направлення його для судового розгляду. Зауважила, що факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від розслідування або суду, є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності і зупиняє диференційовані терміни, визначені в ч.1 ст.49 КК України. Таким чином підстав для застосування диференційованих термінів притягнення до кримінальної відповідальності у даному провадженні не вбачається. Також указала, що потерпілі у справі були позбавлені можливості ознайомитись зі змістом клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також висловити свою думку з цього приводу. Наголосила, що відповідно до п.5 ч.2 ст.412 КПК України істотним порушенням є здійснення судового провадження за відсутністю потерпілого, не повідомленого належним чином. Також наголосила, що зазначене клопотання не було оголошено в судовому засіданні 11.10.2024.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , яка підтримала апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_9 та її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 ціє частини.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 і ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За змістом цих вимог закону слідує, що суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.4 ст.12 КК України передбачене ч.2 ст.139 КК України кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів, вчинення якого мало місце у період часу з 29 серпня 2019 року по 05 вересня 2019 року, коли настала смерть ОСОБА_12 .
Таким чином, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України п`ятирічний строк давності з дня вчинення злочину, закінчився 05 вересня 2024 року.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про відсутність підстав для застосування диференційованих строків притягнення до кримінальної відповідальності через нібито численні ухилення сторони захисту від виконання процесуальних обов`язків, то ці доводи є безпідставними.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, навіть зупинення досудового розслідування у зв`язку із розшуком особи саме по собі не свідчить про ухилення від слідства. Для застосування положень ч.2 ст.49 КК України в такому випадку необхідно підтвердити факт ухилення підозрюваної від органів досудового розслідування.
Слід відзначити, що встановлення факту зволікання стороною захисту з ознайомленням із матеріалами досудового розслідування, зазначеного в ухвалі Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.06.2021, не є підставою для визнання досудового розслідування зупиненим у розумінні ст.280 КПК України. Таке зволікання впливає лише на окремі етапи провадження, проте не перериває перебігу строку досудового розслідування в цілому, адже зупинення можливе лише з підстав, чітко визначених КПК України.
З огляду на викладене, доводи представника потерпілого не підтверджують наявність правових підстав для застосування положень ч.2 ст.49 КК України.
Як слідує із матеріалів провадження, у справі беруть участь троє потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Потерпіла ОСОБА_14 30.01.2024 року подала електронною поштою заяву, в якій просила розглядати справу без її участі (а.с.1 т.4).
Потерпіла ОСОБА_13 також неодноразово подавала заяви про проведення судового засідання без її участі у зв`язку із перебуванням разом із малолітньою дитиною за межами України (а.с.189, 235 т.2, а.с.38, 125, 144, 175 т.3).
Потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що наразі проходить службу в ЗСУ та перебуває у військовій частині, не завжди має технічну можливість вийти на зв`язок та прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Клопотання ОСОБА_9 про звільнення її від кримінальної відповідальності надійшло до суду 03 жовтня 2024 року, отримано судом та передано головуючій судді 04 жовтня 2024 року.
При цьому в судовому засіданні 04 жовтня 2024 року суд, не розглянувши клопотання, врахував позицію прокурора та представника потерпілого щодо необхідності з`ясування правової позиції потерпілих, які були належним чином повідомлені про час і місце проведення засідання (а.с.130, 131 т.4), та відклав судове засідання на короткий строк до 11 жовтня 2024 року.
Слід зазначити, що, згідно з журналом судового засідання від 04.10.2024, секретарем судового засідання було здійснено запрошення потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 до конференції, однак вони не вийшли на зв`язок з невідомих суду причин та не подали жодних заяв чи клопотань, зокрема про перенесення судового засідання.
У судове засідання 11 жовтня 2024 року потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.129-131, 133, 136, 138 т.4). Крім того, секретарем судового засідання потерпілі були запрошені до участі у конференції, однак вони не вийшли на зв`язок з невідомих суду причин. Це підтверджується журналом судового засідання, відповідно до якого потерпілі перебували «офлайн». Жодних заяв чи клопотань, зокрема щодо перенесення судового засідання, до суду подано не було.
Із системного аналізу положень КПК України та КК України слідує, що передбачений ст.49 КК інститут звільнення від кримінальної відповідальності не ставить такого звільнення в залежність від згоди потерпілого. Крім того, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті. Водночас вимоги потерпілої сторони можуть бути заявлені та вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття кримінального провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати завдану її діями шкоду.
Разом із тим, ч.4 ст.286 КПК України зобов`язує суд невідкладно розглянути клопотання про закриття кримінального провадження за такими підставами.
Отже, враховуючи положення ч.4 ст.286 КПК України, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув відповідне клопотання у найкоротший строк, як це передбачено законом.
Відповідно до ч.2 ст.288 КПК України, дійсно, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного або обвинуваченого від кримінальної відповідальності, якщо це стосується застосування положень ст.49 КК України. Однак, слід зазначити, що це зобов`язання не є безумовним і має певні винятки.
У даному випадку, зважаючи на те, що потерпілі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, їхня відсутність на засіданні та неучасть у конференції свідчать про те, що вони не виявили бажання висловити свою думку з цього питання. Згідно з правовою позицією, за відсутності потерпілого або його представника в судовому засіданні, зокрема, при неявці і відсутності відповідних заяв або клопотань з їхнього боку, суд може розглянути клопотання без з`ясування їхньої думки.
Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження. інтереси потерпілого ОСОБА_10 у суді першої інстанції представляла адвокат ОСОБА_11 , яка була присутня в судовому засіданні 11 жовтня 2024 року, в якому вирішувалось питання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому представник не була обмежена в праві висловити свою позицію щодо заявленого обвинуваченою клопотання про застосування до неї положень ст.49 КК України.
Слід відзначити, що хоча в судовому засіданні була присутня представник лише одного потерпілого, однак усі вони ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 є між собою рідними, що свідчить про єдність їх інтересів у цьому провадженні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у цій справі суд першої інстанції закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, що відповідно до кримінального процесуального закону у разі спливу строків давності, як уже вище зазначалося, є обов`язком суду. Водночас, під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК позиція потерпілого не є вирішальною щодо закриття і не є перешкодою до виконання імперативних вимог процесуального закону.
За таких обставин колегія суддів вважає, що порушення вимог ст.288 КПК України у даному конкретному випадку не є істотним, саме по собі не впливає на правильність встановлених судом обставин та не може бути підставою для скасування по суті правильного судового рішення.
Наведене відповідає позиції Верховного Суду, відображеній у постанові від 03 червня 2021 року у справі 344/7812/16-к.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 , про те, що клопотання ОСОБА_9 не було оголошено в судовому засіданні 11.10.2024, то ці доводи є також безпідставними, оскільки про надходження цього клопотання було належно повідомлено учасників процесу ще під час судового засідання 04.10.2024. Тому відсутність його повторного оголошення в засіданні 11.10.2024 не може бути визнана істотним порушенням, що впливає на дотримання прав сторін.
З огляду на наведене, підстави для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , відсутні.
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: