Справа № 304/554/25 Провадження № 1-кс/304/335/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000056 від 28 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням та просить накласти арешт на велосипед чорно-синього кольору з маркуванням «Dominar», який добровільно видав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Клопотання мотивує тим, що Перечинським відділом Ужгородської окружної прокуратури відповідно до вимог КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів при проведенні слідчим відділом відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, під час якого встановлено, що невідомі особи щ 25 на 26 лютого 2025 року проникли через незачинені двері до підсобного приміщення будинку АДРЕСА_2 , де зберігається господарський інвентар, з якого таємно викрали велосипед чорно-синього кольору, невідомої марки, чим спричинили власнику ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

Двадцять восьмого лютого 2025 року за даним фактом розпочате досудове розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому того ж дня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , добровільно видав працівникам поліції велосипед чорно-синього кольору з маркуванням «Dominar», який за його показами, продав йому ОСОБА_6 , мешканець с. Зарічево Ужгородського району за 200 грн; велосипед вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Прокурор вказує, що за постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 28 лютого 2025 року вказаний велосипед визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відтак прокурор вважає за необхідне накласти арешт на вказане майно, оскільки таке є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а також задля проведення слідчих дій і судових експертиз, для чого у свою чергу необхідні спеціальні знання, а тому посилаючись на положення ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Ініціатор клопотання у судове засідання не з`явився, одночасно з клопотанням подав заяву про розгляд такого за його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З матеріалів клопотання видно, що 27 лютого 2025 року о 10.55 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що заявник ОСОБА_5 повідомив, що за адресою: АДРЕСА_2 , з надвірної споруди викрали велосипед чорно-синього кольору; подія могла відбутися 26 лютого протягом дня; у крадіжці підозрює сусіда ОСОБА_7 .

Двадцять восьмого лютого 2025 року за вказаним фактом було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000056 від 28 лютого 2025 року.

Окрім цього як видно з матеріалів клопотання, 28 лютого 2025 року ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції велосипед чорно-синього кольору з маркуванням «Dominar», який йому продав ОСОБА_6 із села Зарічево за 200 грн; вказаний велосипед було вилучено за протоколом огляду місця події від 28 лютого 2025 року.

Постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 про визнання предмету речовим доказом від 28 лютого 2025 року, велосипед чорно-синього кольору з маркуванням «Dominar», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000056.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Прокурором доведено, що добровільно виданий ОСОБА_4 велосипед, має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000056 та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки це сприятиме досягненню дієвості цього кримінального провадження, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а тому таке підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000056 від 28 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на велосипед чорно-синього кольору з маркуванням «Dominar», що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , та який був добровільно виданий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1