Справа № 944/1097/25
Провадження №1-кп/944/1039/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

10.04.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2023 року за № 0000535, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

встановив:

В провадженні Яворівського районний суд Львівської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів з подальшим його утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», без визначення застави.

На обґрунтування клопотання зазначає, що згідно з обвинуваченням ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір назавжди ухилитись хилитись від проходження військової служби, 15 серпня 2023 року без поважних причин покинув розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 та назад не повернувся, після чого 12 лютого 2025 року був доставлений у відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відмовився від подальшого проходження військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

17 лютого 2025 року ОСОБА_4 було затримано як підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України в порядку п.6 (абз.10) ч.1 ст.615 КПК України в м.Рогатин неподалік АЗС «Окко» по вул. Галицькій, 6, Івано-Франківської області.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та відповідно до положень ст. 12 КК України цей злочин є тяжким.

Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 19 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Водночас, строк дії ухвали від 19 лютого 2025 року завершується, а кримінальне провадження по суті не розглянуто, ризики, наведені в ухвалі суду про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати через що виникла необхідність в продовженні запобіжного вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинувачений буде залишатися на волі, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: вчинити інше кримінальне правопорушення, у разі повернення до розташування військової частини, останній може, як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, які проходять з підозрюваним службу в одній військовій частині, спонукати співслужбовців та/або службових осіб військової частини НОМЕР_1 до надання завідомо неправдивих показів.

З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у тяжкому злочині, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, наведених у ньому, просила таке задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 подав заяву, про розгляд справи у його відсутності, у разі відсутності заперечень зі сторони ОСОБА_6 . Також не вбачає жодних правових підстав, які б перешкоджали призначенню справи до судового розгляду. У разі вирішення судом питання щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить суд застосувати альтернативу варті, шляхом визначення застави у мінімальному розмірі.

Суд, оцінивши доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити частково, з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 19 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2025 року з утриманням в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності.

Згідно зі змістом ст. ст. 131, 132 Кримінального процесуального кодексу України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування наведених в клопотанні ризиків, саме таких.

Переховуватися від суду, оскільки за інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, без можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а тому знаючи про можливе призначене покарання за скоєне, може переховуватися від суду.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, як військовослужбовець, зважаючи на характер кримінального правопорушення, яке було пов`язане з порушенням встановленого порядку несення служби, може здійснити вплив на свідків, які являються діючими військовослужбовцями Військової частини НОМЕР_1 , щоб вони відмовились від своїх показань, які вони будуть надавати в суді.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчиняти інші злочини.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що прокурором під час судового засідання доведено існування ризиків передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Таке переконання суду ґрунтується на таких обставинах, встановлених в ході розгляду клопотання: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення (вагомість наявних доказів); тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Водночас, будь-яких вагомих та обґрунтованих обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності наведених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не встановив.

Також, з врахуванням наведеного вище, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Тому, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри (обвинувачення) та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, беручи до уваги доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, та оцінюючи сукупність наведених вище обставин, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з менш суворих запобіжних заходів, в тому числі у виді цілодобового домашнього арешту, на даній стадії досудового провадження не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Суд також враховує, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Щодо заявленого клопотання захисника про визначення застави, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Так, зважаючи на вимоги ст. 182 КПК України, суд вважає за можливе визначити розмір застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400,00 гривень.

У разі внесення вказаної застави на обвинуваченого ОСОБА_4 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 - 178, 182 - 184, 193, 194, 196, 197, 205 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, уродженцю смт Лужани Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 червня 2025 року включно, з утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)»,

На підставі частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_4 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 151400,00 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_4 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, перебуває, без дозволу суду;

- не спілкуватися із свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 3 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд матиме право не визначати розмір застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1