справа № 631/300/25
провадження № 1-кп/631/121/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку разом із доданими до нього матеріалами й розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2025 року під № 0000011, щодо обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки селища міського типу Нова Водолага

Нововодолазького району Харківської області,

громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.11.2010 року Нововодолазьким РВ ГУ МВС України в Харківській області),

ідентифікацій код платника податків НОМЕР_2 ,

із середньою освітою, заміжньої, яка не працює, раніше не судима,

має на утриманні неповнолітню дитину доньку

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

28 березня 2025 року під вхідним № 1602/25-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293, 301 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2025 року під № 0000011, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України (а. с. 98).

Зазначений обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження зареєстровано під єдиним унікальним № 631/300/25 (провадження № 1-кп/631/121/25) та передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (а. с. 99).

Пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Вирішуючи питання щодо здійснення судового провадження у першій інстанції, судом встановлено, що прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якій згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України на підставі постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 17.03.2025 року заступником керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_5 надані відповідні повноваження процесуального керівника у цьому провадженні, надіслав обвинувальний акт разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а. с. 23, 1 5, 16).

Частиною 2 статті 381 кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд розглядає його без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, як передбачено частинами 1 і 3 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27 березня 2025 року надав прокуророві свою письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням його права апеляційного оскарження згідно із частиною 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, а також з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що викладено у формі відповідної заяви (а. с. 13).

Також, суд переконався, що й підозрювана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності захисника ОСОБА_7 , що діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням № 005-270002355 від 27.03.2025 року та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 001002, виданим 28.09.2018 року, склала письмову заяву щодо беззаперечного визнання нею своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до змісту частини 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України та наданням згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а. с. 9 10, 89, 90, 91).

Перевіркою матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2025 року під № 0000011, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України, та змісту обвинувального акта із доданими до нього документами, зокрема, письмовою заявою підозрюваної, засвідченою її підписом та підписом її захисника, доведене беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості у інкримінованому їй органом дізнання кримінальному проступку за встановлених дізнанням обставин.

Також, оскільки ОСОБА_2 не є особою, визначеною пунктом 14 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, не віднесене до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому згідно з приписами частини 1 статті 31 вказаного вище процесуального кодексу судочинство у цій справі слід здійснити професійним суддею місцевого загального суду одноособово.

За викладених обставин, у відсутність наявних перешкод для здійснення судового розгляду у п`ятиденний строк з дня отримання цього обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України, з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за можливе за результатами спрощеного провадження ухвалити вирок.

Отже, органом досудового розслідування встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що 16 березня 2025 року близько 16 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_2 перебувала у кафе «Янтар», розташованому за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Нова Водолага, вулиця Кооперативна, будинок №1,- де перебували працівники закладу та інші сторонні особи. У той же день, близько 16 години 30 хвилин у зазначеному місці, під час спілкування із працівницею кафе «Янтар» ОСОБА_8 та із власником закладу ОСОБА_6 , у ОСОБА_2 , яка перебувала у стані сп`яніння, виник протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, поєднаний із пошкодженням майна, розміщеного у вказаному кафе, яке є власністю ОСОБА_6 . Реалізуючи свій протиправний умисел, у вказаний час та у вказаному громадському місці, діючи умисно, протиправно, зухвало, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлено зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, намагаючись самоутвердитися за рахунок приниження інших, протиставляючи себе іншим особам, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у безпідставному чіплянні до працівників та власника кафе «Янтар» ОСОБА_6 , висловлювалась нецензурною лайкою на його адресу, а також почала розбивати посуд у вказаному кафе, тривалий час не реагуючи на зауваження присутніх, внаслідок чого була припинена нормальна робота розважального закладу та умисно пошкоджено його майно, а саме: одну керамічну тарілку прямокутної форми, пласку, розміром 28 х 18 сантиметрів, торгової марки «Stenson»; одну скло-керамічну тарілку круглої форми, діаметром 25 сантиметрів, торгової марки «Arcopal»; одну фарфорову ємність для солі спецівницю кубічної форми, торгової марки «Helios»; три скляні стакани для напоїв, прозорі, об`ємом 270 мілілітрів, торгової марки «Marocco»; три скляні маленькі стакани рюмки, прозорі, об`ємом 57 мілілітрів, торгової марки «Uniglass Chile»; скляну ємність для соусів - соусник, об`ємом 70 мілілітрів, торгової марки «Arcoroc Stackable»,- що є власністю ОСОБА_6 , чим спричинила останньому майнову шкоду. Відповідно до висновку експерта № 863/25 від 21.03.2025 року за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи вартість пошкодженого майна станом на 16.03.2025 року становить 648,85 гривень. Довивши свій протиправний умисел до кінця, а саме: вчинивши вищевказані хуліганські дії, які виражалися у грубому порушенні громадського порядку з особливою зухвалістю та пошкодженні майна потерпілого ОСОБА_6 , а також самоутвердившись за рахунок інших,- після прибуття на місце працівників поліції, ОСОБА_2 припинила свої хуліганські дії.

Таким чином, своїми умисними діями 16.03.2025 року ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення у сфері громадського порядку та моральності.

Тому всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання, суд доходить висновку про те, що вина ОСОБА_2 доведена повністю. Дії її відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, у зв`язку із чим обвинувачена підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд керується нормою прямої дії, а саме приписом частини 2 статті 61 Конституції України щодо того, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, й ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, данні про її особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують їй покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, санкції частини 1 статті 296 цього ж кодексу, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченою дійсно вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винної шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення проступку, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягувалась (а. с. 76 зворот), не працевлаштована, заміжня (а. с. 75), має на утримані неповнолітню доньку 2010 року народження, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ не перебуває (а. с. 82, 83), як і не перебуває на обліку Харківського районного сектору філії ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» в Харківській області (а. с. 80), має постійне місце реєстрації (а. с. 75), за яким характеризується задовільно (а. с. 78), у вчиненому щиро розкаялася.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , щире каяття.

В силу приписів частини 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги викладене, а також ураховуючи санкцію кримінального проступку, що інкримінується ОСОБА_2 у провину, суд вважає, що її виправлення можливе без ізоляції засудженої від суспільства шляхом накладення на неї грошового стягнення, а тому їй необхідно призначити покарання в межах, встановлених частини 1 статті 296 Кримінального кодексу України, у виді штрафу, так як саме таке покарання буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На думку суду це відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, які захищаються, та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винної, обставини та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, відсутність не погашеної та не знятої судимості, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, факт того, що вона утримує неповнолітню дитину, відсутність до неї претензій з боку потерпілого як матеріального, так і морального характеру, а також щире каяття винної, й вважає, що саме така міра покарання сприятиме вихованню її в дусі додержання законів України, формуванню в неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати діяння, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Також, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд не знаходить підстав для застосування положень статті 69 чи 69-1, а також статті 75 Кримінального кодексу України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці норми права мають бути застосовані.

В рамках цього кримінального провадження цивільний позов поданий не був.

Відповідно до пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази: електронний носій флеш-носій сірого кольору, із заводським маркуванням HI-RALI, об`ємом пам`яті 4 GB, із відеозаписом подій, які відбувалися 16.03.2025 року у кафе «Янтар» за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Нова Водолага, вулиця Кооперативна, будинок № 1,- визнанні постановою, прийнятою начальником сектору дізнання ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 20.03.2025 року (а. с. 38, 42),- підлягають залишенню в матеріалах цієї справи протягом усього часу їх зберігання.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 кримінального процесуального кодифікованого закону України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження було проведене експертне дослідження судовим експертом ОСОБА_10 , яка не є фахівцем державної спеціалізованої експертної установи, й стороною обвинувачення не доведений факт витрат держави на її роботу, підстав для стягнення на цей час з ОСОБА_2 витрат на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи (висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 863/25 від 21.03.2025 року) не має (а. с. 51 56).

В рамках цього кримінального провадження заходи забезпечення не застосовувались.

Крім того, суд не знаходить підстав задля обрання засудженій міри запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з огляду на принцип диспозитивності процесу, так як жодна із сторін кримінального провадження не клопотала про це перед судом.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; статтями 12, 50, 53, 65 67 і частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями), а також статтею 31, пунктом 7 частини 9 статті 100, статтями 291, 293, 302, 349, 368 371, 372 376, 381, 382, 392, 393 395 і 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винною у пред`явленому їй обвинуваченні, передбаченому частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України, і призначити їй по даній нормі закону покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази: електронний носій флеш-носій сірого кольору, із заводським маркуванням HI-RALI, об`ємом пам`яті 4 GB, із відеозаписом подій, які відбувалися 16.03.2025 року у кафе «Янтар» за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Нова Водолага, вулиця Кооперативна, будинок № 1,- визнанні постановою, прийнятою начальником сектору дізнання ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 20.03.2025 року (а. с. 38, 42),- залишити в матеріалах цієї справи протягом усього часу їх зберігання.

Копію цього судового рішення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, із застосуванням особливостей, викладених у частині 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1