У Х В А Л А

про тримання під вартою

18 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаїв, із середньою спеціальною освітою, непрацюючий, розлучений, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

у кримінальному провадженні № 0002129, яке внесене до ЄРДР 27 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

У С Т А Н О В И В :

на розгляд cуду надійшло клопотання про взяття під варту ОСОБА_6 , строком на 60 (шістдесят) днів, з можливістю внесення застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Мотивуючи необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення посилалася на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 289 КК України; існування ризиків, зазначених у пунктах першому та п`ятому частини першої статті 177 КПК України, а також, неможливістю попередження існуючих ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, за допомогою інших, більш м`яких, запобіжних заходів.

У клопотанні зазначалося, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 289 КК України, тобто незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у приміщення.

Висновку про причетність до вчинених кримінальних правопорушень прокурор дійшов зважаючи на зібрані в ході досудового розслідування докази

Прокурор вважає, що зараз існує ризик, що ОСОБА_6 вчинятиме спроби переховування від суду, оскільки останній достовірно знаючи, що стосовно нього здійснюється розгляд обвинувального акта, систематично не з`являється в судові засідання. Крім того, до останнього неодноразово застосовувалися примусові заходи для участі в судових засіданнях.

До того ж, в контексті цього ризику, прокурор звертав увагу на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 .

Своєю чергою, існує ризик, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки стосовно нього у Сквирському районному суді Київської області розглядається три обвинувальні акти, в тому числі з обвинуваченням у тяжких майнових злочинах. Крім цього, останній на шлях виправлення не став та вчинив ще один тяжкий майновий злочин за який він засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2024 року.

Прокурор вважав, що запобігти установленим ризикам, забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків можна обравши йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив не обирати запобіжний захід.

Зазначав, що про судові засідання він не був обізнаний, його суд про них не повідомляв. Судові виклики за допомогою СМС-повідомлень не отримував, оскільки змінив номер телефону. Прокурор не вживав заходів, щоб його знайти.

Захисник ОСОБА_8 підтримав свого підзахисного, вважав, що суд має з`ясувати, де ОСОБА_6 проживає та визначити йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за цим місцем проживання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 вирішення питання про запобіжний захід ОСОБА_6 покладали на розсуд суду.

Суд заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані учасниками матеріали, дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, з альтернативною у вигляді застави.

Згідно з частиною першою статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У разі доведення усіх із перелічених обставин, суд обирає обвинуваченому запропонований прокурором запобіжний захід.

Суд вважає, що на стадії судового розгляду питання обґрунтованості підозри вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не вирішується, оскільки це можна зробити виключно за результатами дослідження усіх доказів у справі та надання їм оцінки.

Разом з цим, під час розгляду, клопотання про обрання запобіжного заходу, суд повинен встановити ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Частина перша статті 177 КПК України, передбачає, що мета запобіжного заходу забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слід додати, що той чи інший ризик буде вважатися наявним за умови встановлення ймовірної можливості здійснення обвинуваченим таких спроб. Процесуальний закон не вимагає наведення доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, проте, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності цього.

До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити всі юридично значимі обставини, перелік яких наведений у статті 178 КПК України:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

- майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

- наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

- дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, прокурор обумовлював, посилаючись на існування ризиків передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Поряд з цим, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (п. 80 рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року).

Суд вважає, що ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість імовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від суду.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, вказаний злочин відноситься до тяжких.

У разі визнання винуватим, ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Суд вважає, що таке покарання є суттєвим мотивом для ОСОБА_6 переховуватися від суду.

Судом установлено, що в ході судового провадження, ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся на судові засідання - 08 грудня 2023 року, 18 березня 2024 року, 11 лютого 2025 року, без поважних причин.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, адже він не працює, не навчається, розлучений, а ті які є, не можуть попередити ризик того, що під тяжкістю можливого покарання, він вчинить спроби переховуватися від суду.

Отож, слідчий суддя вважає встановленим ризик, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду.

Водночас, судом з`ясовано, що на розгляді у Сквирському районному суді Київської області стосовно ОСОБА_6 перебуває три обвинувальні акти, з обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

До того ж, згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2024 року, ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 263 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Отже, ОСОБА_6 маючи статус обвинуваченого у чотирьох кримінальних провадження, де він обвинувачується у вчиненні злочинів, у тому числі проти власності, вчинив новий злочин проти власності, з корисливого мотиву.

Судом установлено, що ОСОБА_6 зараз не працевлаштований, підтверджених джерел доходів не має.

Отож, сукупність цих обставин, свідчить, що ОСОБА_6 має репутацію особи, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень, а тому існує висока вірогідність, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, зважаючи на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 5 ст. 177 КПК України, суворість покарання яке загрожує ОСОБА_6 , його вік - 36 років, стан здоров`я, сімейний стан, а саме він розлучений, має неповнолітню дитину, не працює та не навчається, раніше судимий та стосовно нього в судах перебуває три обвинувальні акти в інших кримінальних провадженнях, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Суд зазначає, що при оцінці пропорційності застосування запобіжного заходу певного виду для запобігання встановленим ризикам та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд враховує досліджені під час судового засідання матеріали та індивідуальні особливості кримінального провадження, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, та внаслідок цього має визначити такий запобіжний захід, який є достатнім для запобігання неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Суд погоджується, зі стороною обвинувачення, що з огляду на ступінь ймовірності доведених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 , зважаючи на відсутність поручителів, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою досягти мети визначеної ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме попередження установлених ризиків та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, неможливо.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_6 може бути застосований вище вказаний запобіжний захід.

Суд вважає, що особисте зобов`язання не можна застосувати, оскільки цей запобіжний захід не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та не може попередити переховування обвинуваченого від суду.

Особиста порука не підлягає до застосування, оскільки немає осіб, які можуть заслуговувати на довіру та взяти на себе зобов`язання, що обвинувачений виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Своєю чергою, домашній арешт не може попередити ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки його умови не передбачають цілодобового контролю за його поведінкою. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, ОСОБА_6 визначається альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який є м`якшим за домашній арешт.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3028 гривні.

Суд вважає, що на тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення; корисливий характер злочину, у якому він обвинувачується; ступінь ймовірності установлених ризиків, зважаючи на встановлені вище дані про обвинуваченого, йому необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд зазначає, що такий розмір застави гарантуватиме виконання ним покладених КПК України та судом обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Суд вважає за необхідне, з огляду на встановлені ризики, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Суд зазначає, що покладення таких обов`язків є необхідним для досягнення мети запобіжного заходу, визначеного в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, на підставі викладеного, суд клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольняє.

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 331, 392-395, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 квітня 2025 року (включно).

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

У разі внесення застави, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти та зобов`язати його виконувати такі обов`язки, передбачені в ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Установити строк дії вказаних обов`язків 2 (два) місяці, з дня внесення застави.

Роз`яснити, що застава може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем). Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, прокурором, обвинуваченим, захисником, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5-ти (п`яти) днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виконується негайно, після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 21 лютого 2025 року о 08:55 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_9