Справа № 496/1706/25
Провадження № 1-кп/496/468/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 01.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває вказане кримінальне провадження на стадії підготовчого провадження.

Через канцелярію Біляївського районного суду Одеської області 26.03.2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 01.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, на 60 днів.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурором зазначено, що 01.01.2025 року, близько 13:00 год ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в кімнаті будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт на побутовому ґрунті. В ході конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи мету спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , схопив складний ніж, який знаходився в кишені його кофти та, тримаючи ніж в правій руці, наніс ОСОБА_6 , один удар ножем в область черевної порожнини, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої рани черевної стінки.

За результатами досудового розслідування ОСОБА_4 01.01.2025 року затримано в порядку ст. 208 КПК України, після чого 02.01.2025 року по даному факту про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України з подальшим скеруванням обвинувального акту до суду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області 03.01.2025 року задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором, та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком до 01.04.2024 року.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зникли і не зменшились.

Наявність обґрунтованих підозр у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, метою продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнього переховуватися від суду який обґрунтовується тим, що обвинувачений не може не усвідомлювати можливість засудження його за інкримінованим злочином, передбаченим ч.1 ст. 121 КК України та призначення безальтернативної міри покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 10 років, та, як наслідок, може переховуватись від органів правопорядку, що, в свою чергу, унеможливить виконання завдання кримінального провадження та встановлення у ньому об`єктивної істини Крім цього, в сторони обвинувачення відсутня інформація про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, що б унеможливили його переховування.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, метою продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнього впливати на потерпілого, свідків, з метою викривлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та втрати (знищення) доказів. Даний ризик обґрунтовується тим, що у кримінальному провадженні свідками є особи з числа оточення обвинуваченого, потерпілий його родичем, котрі на стадії судового розгляду безпосередньо мають надати покази суду.

У відповідності до п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробі вчинення іншого кримінального правопорушення. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, нехтуючи охоронюваними законом найвищими соціальними цінностями життя та здоров`я людини. Зазначене, враховуючи обставини вчинення злочину, свідчить про соціально-ціннісну дезадаптацію поведінки підозрюваного, тобто, реальність ризику вчинення інших злочинів.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на продовження існування та не зменшення раніше встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений не заперечував проти вказаного запобіжного заходу.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала свого підзахисного.

Від потерпілого ОСОБА_6 , який прибув на судове засідання після оголошення вступної та резолютивної частини ухвали, до суду надано заяву в якій він просить розгляд кримінального провадження проводити без його участі.

Вислухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Суд погоджується з доцільністю тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою беруться до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що обраний, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 01.04.2025 року, а до вказаного терміну судове провадження не може бути завершено, також суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, офіційно не працевлаштований, що позбавляє його отримання законних засобів для існування, таким чином може переховуватися від суду, відсутні відомості, що за станом здоров`я він не може утримуватися під вартою, тобто наразі існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у злочині проти життя і здоров`я особи.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме - що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, тому підстав для визначення розміру застави суд не вбачає.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи на даний час, а тому, клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 26.03.2025 року до 24.05.2025 року, включно.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній Установі «Одеській слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі: начальнику Державної Установи «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 31.03.2025 року о 14:10 год.

Суддя ОСОБА_1