Справа № 405/2185/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням за №0000110 від 20.01.2023, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

встановив:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.02.2025 обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 05.04.2025 року включно, без визначенням розміру застави. Також, даною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено строк дії обов`язків, передбачених запобіжним заходом у вигляді застави на строк два місяці, тобто до 05.04.2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурором надані письмові клопотання, у яких останній просив продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою, з огляду на те, що на даний час ризики встановлені раніше, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КК України, не зменшилися та продовжують існувати.

Окрім того, прокурором надано письмове клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, з огляду на те, що на даний час ризики встановлені раніше, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_8 , не заперечили проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_9 , заперечила проти клопотання прокурора, оскільки відсутні докази ризиків, на які посилається прокурор. Окрім того, обвинувачений має постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше не судимий, в зв`язку з чим просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або визначити суму застави у мінімальному розмірі.

Захисник ОСОБА_7 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_10 , заперечила проти клопотання прокурора, вказавши, що ризики є лише припущенням і не підтверджені жодними доказами. Вказала, що обвинувачений не перешкоджав слідству, не чинив тиск на свідків. Є інвалідом ІІ групи, має сім`ю. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт або визначити суму застави. Окрім того, зазначила про незадовільний стан обвинуваченого.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників кримінального провадження, дослідивши надане клопотання та матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, міцність соціальних зв`язків обвинувачених.

Так, ОСОБА_9 не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу. Раніше не судимий.

ОСОБА_10 не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу. Раніше не судимий.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених п.1, п.3, п. 4, п.5 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченими у разі застосування до них запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, впливати на свідків з метою зміни їх показів на свою користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе їм запобігти.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Вищевказані обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строком на 60 днів, без визначення розміру застави, що на думку суду має найменший вплив на реалізацію прав і свобод людини, не становлять порушення прав людини, а отже таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Так, ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 КК України, які відноситься до категорій кримінального проступку, тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкція останньої передбачає покарання волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Судом також взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 з часу звільнення його з-під варти під заставу дотримувався умов застосованого запобіжного заходу (відомостей про порушення умов прокурором не надано), що свідчить про достатність такого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Викладені обставини об`єктивно вказують на ту обставину, що ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які на даний час не допитані в судовому засіданні, з метою зміни їх показів, тому застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язків, передбачених запобіжним заходом у вигляді застави відповідатиме вимогам закону і забезпечить виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.177, 178, 331 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 30 травня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 30 травня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Копії ухвали направити до ДУ Кропивницький СІ для виконання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачених запобіжним заходом у вигляді застави на строк два місяці, тобто до 01 червня 2025 року, а саме:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатись з м. Кропивницький без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватись від спілкування як особисто так і через третіх осіб з іншим обвинуваченими, свідками у кримінальному провадженні, за винятком участі в суді.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_12