Справа № 438/957/22
Провадження № 1-кп/438/16/2025
УХВАЛА

іменем України

21 січня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000571 від 12.08.2022 р. відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, маючого початкову середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, в останнє 30.09.2019 р. Галицьким районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 05.08.2022 р. ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» за відбуттям строку покарання, зареєстрованого та мешкаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим, востаннє вироком Галицького районного суду міста Львова від 30.09.2019 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 05.08.2022 р. звільнений з Державної установи «Катеринівської виправної колонії № 46» у зв`язку з відбуттям покарання, у якого, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 88, ст.ст. 89-91 КК України, судимість за попередні покарання не відбута, не знята та не погашена у визначеному законом порядку, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, а повторно вчинив новий, умисний, корисливий, тяжкий злочини проти власності.

Так, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022 р., затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ІХ від 22.05.2022 року (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 р. № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 р. № 2119-ІХ, та від 18.04.2022 р. № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 р. № 2212-ІХ), частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102- ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Встановлено, що 12 серпня 2022 року, близько 00 год 10 хв, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі з особою, матеріали відносно якої відділено в окреме кримінальне провадження, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, прийшов разом із вказаною особою до житла ОСОБА_4 , шо розташовано за адресою: АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , в цей же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення за чужий рахунок, діючи в умовах воєнного стану, спільно з особою, матеріали відносно якої відділено в окреме кримінальне провадження, знаходячись біля квартири ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , постукав у вхідні двері та, після того як ОСОБА_4 відчинив їх, наніс йому удар ногою в область живота, від якого той впав на підлогу, спільно з іншою особою проник в приміщення квартири, де застосувавши стосовно власника житла фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, зокрема нанесли йому удари руками та ногами в голову та інші частини тіла, внаслідок яких ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців під обома очима, на задній поверхні правого плеча у верхній третині, на передній поверхні правого плеча у верхній третині, на спині в проекції лівої лопатки, на грудній клітці зліва по середній паховій лінії в проекції 6-7 ребер, саден правого плеча в проекції 6-8 ребер зліва, 8-9 ребер справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого затягнути його в кут кімнати та лишив там на підлозі. Подолавши опір власника житла ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження. усвідомлюючи те, шо за їх протиправними діями спостерігає ОСОБА_4 , обшукавши шухляди, тумби, одяг та інші місця в квартирі, виявили мобільний телефон марки «Sigma mobilе» моделі «Х-stуІе 11», вартістю 370 грн., мобільний телефон марки «ЕRGО» моделі «В183», вартістю 210 грн., мобільний телефон марки «Nokіа» моделі «1200», вартістю 233,33 грн., ультразвуковий пристрій для відлякування собак з ліхтариком «Ultrasonic Реt Тraіnеr АD-100», вартістю 94,50 грн., які забрали з собою та швидко пішли з приміщення квартири у невідомому напрямку, тим самим умисно, повторно, в умовах воєнного стану, відкрито заволоділи вказаним майном, привласнили його та розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 907,83 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення у житло, в умовах воєнного стану, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєї провини не визнав. Суду пояснив, що раніше не знав ані потерпілого ОСОБА_4 , ані свідка ОСОБА_7 , ані особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та з яким обвинувачений познайомився «в гостях у циган» за день до події. 12 серпня 2022 року в нічний час він з вказаною особою йшли вулицею міста Борислав і якимось чином потрапили до місця мешкання потерпілого. Особа постукала у двері квартири потерпілого, той відчинив, а особа вдарила потерпілого, після чого обвинувачений та особа потрапили до квартири, де особа продовжив бити потерпілого, душив його. Макула відтягував особу від потерпілого, на що та особа йому погрожувала фізичним насильством. Після того, як особа побила потерпілого, вона дала ОСОБА_8 телефон та ліхтарик. Їх Макула поклав до кишені одягу, побоюючись погроз. Також, він бачив ще один телефон. Коли особа пішла з квартири потерпілого, то ОСОБА_8 у ній залишився на прохання потерпілого, аби надати тому допомогу. Отримані від особи телефон та ліхтарик ОСОБА_8 забув повернути потерпілому. Їх у нього виявили працівники поліції при його затриманні майже відразу, коли він вийшов від потерпілого. Також ОСОБА_8 зазначив, що потерпілого не бив і взагалі не застосовував до нього будь-якого насильства, не забирав ніяких речей. З шафи також він речей не брав, у потерпілого не їв. Макула не знав, що саме ОСОБА_9 буде вчиняти. У потерпілого слідів побоїв або крові не бачив, з ним все було гаразд. Квартира складається з двох кімнат. Також показав, що у квартирі була присутня жінка на ім`я ОСОБА_10 , але що вона там робила - не знає.

Не зважаючи на таку обрану обвинуваченим позицію, суд вважає, що його провина у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується дослідженими в суді доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в суді пояснив, що обвинувачених раніше не знав. Він один мешкає у квартирі, яка складається з кухні та двох кімнат. 12.08.2022 р. у нічний час він знаходився у себе вдома. У нього у гостях була знайома жінка на ім`я ОСОБА_10 . ОСОБА_10 попросилася до нього аби поїсти, він не відмовив. Він та ОСОБА_10 були тверезі. Хвилин за п`ятнадцять після приходу ОСОБА_10 у двері квартири постукали. Він подивився у дверне вічко, але нічого не побачив, бо було темно. Він відчинив та відразу йому було нанесено удар ногою у живіт, від якого він спочатку вдарився головою об тумбочку, а потім впав на підлогу. Після чого у квартиру вбігло двоє раніше незнайомих йому чоловіків і почали обидва його бити руками та ногами по різних частинах тіла. Після цього його за одяг затягнули у кімнату, де знаходилася ОСОБА_10 , та продовжили бити. ОСОБА_10 кричала, просила, аби чоловіки її не били. Потерпілий здійснювати повноцінний спротив не міг, оскільки він до цього мав складний перелом руки і у ній стирчали штирі. Він намагався закриватися від ударів однією здоровою рукою. Завдані йому тілесні ушкодження відповідають тим, що зазначені у обвинувальному акті. Били його приблизно хвилин з п`ять. Потерпілий знаходився у напівсвідомому стані. Після його побиття обидва чоловіки рилися у тумбочці, шафі, холодильнику. Хтось з них питав, чи має він гроші. Забрали у нього його особисті речі: один телефон, який був при ньому, другий телефон, який був на тумбочці, та відлякувач собак із вбудованим ліхтариком, третій телефон, який лежав на кріслі, заряджався. Він добре бачив, що один телефони та відлякувач забрав особисто ОСОБА_8 . Через деякий час другий чоловік пішов з квартири. ОСОБА_11 залишився, хотів приготувати собі чай. Після того, як ОСОБА_10 його облила водою, він повністю отямився, а ОСОБА_8 відразу втік. Після цього ОСОБА_10 пішла повідомити про те, що сталося, до поліції. Також потерпілий додав, що обидва чоловіки були без масок на обличчях, та у наступному він їх впізнав у слідчого, Макулу серед інших людей, іншого за фотокартками. Також впізнав вилучені у Макули свої речі.

Такі показання потерпілий ОСОБА_4 неодноразово давав у судовому засіданні, та кожного разу вони були послідовними, вичерпними, та такими, що узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Потерпілий наполягав, що перший удар ногою, коли він відчинив двері у квартиру, йому наніс саме ОСОБА_8 , який і надалі завдавав йому ударів разом з іншим чоловіком. Його речі також викрадали обидва чоловіки. Від цього, суд приймає показання потерпілого, як достовірні, та такі, що правильно відображають подію кримінального правопорушення.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 242 від 26.08.2022 р., у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців під обома очима, на задній поверхні правого плеча у верхній третині, на передній поверхні правого плеча у верхній третині, на спині в проекції лівої лопатки, на грудній клітці зліва по середній паховій лінії в проекції 6-7 ребер, саден правого плеча в проекції 6-8 ребер зліва, 8-9 ребер справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

12.08.2022 р. потерпілий ОСОБА_4 серед інших осіб впевнено впізнав ОСОБА_6 як особу, яка разом з іншим чоловіком побив його, а потім відібрав його речі.

Під час проведення слідчого експерименту, який відбувався 23.08.2022 р. за участі потерпілого ОСОБА_4 на місці вчинення кримінального правопорушення, та шляхом відтворення дій та обстановки були встановлені обставини даної події, а саме: час, місце, спосіб вчинення і роль кожного з учасників. Та такі результати слідчого експерименту повністю співпадають із показаннями потерпілого у суді.

Оглядом місця події, який відбувся 12.08.2022 р. у квартирі АДРЕСА_3 , за участі потерпілого ОСОБА_4 , встановлено місце розташування вказаної квартири, обстановка, а також розташування предметів у ній. Вилучені сліди пальців рук та змиви.

Згідно висновку експерта-криміналіста № СЕ-19/114-22/15504-Д від 07.09.2022 р. один з слідів долонь рук, вилучений під час огляду місця події 12.08.2022 р. у квартирі АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_6

12.08.2022 р. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час його особистого обшуку у нього були вилучені: - мобільний телефон марки «Sigma mobilе» без сім-карти, - ультразвуковий пристрій для відлякування собак з ліхтариком «Ultrasonic Реt Тraіnеr АD-100».

Вказані предмети були оглянути слідчим, долучені до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів. 13.08.2022 р. потерпілий ОСОБА_4 впізнав мобільний телефон, як такий, що в нього був викрадений 12.08.2022 р.

З висновку експерта-товарознавця № СЕ-19/114-22/15492-ТВ від 04.10.2022 р., вбачається, що на момент викрадення вартість майна потерпілого ОСОБА_4 становила: мобільний телефон марки «Sigma mobilе» моделі «Х-stуІе 11» - 370 грн., мобільний телефон марки «ЕRGО» моделі «В183» - 210 грн., мобільний телефон марки «Nokіа» моделі «1200» - 233,33 грн., ультразвуковий пристрій для відлякування собак з ліхтариком «Ultrasonic Реt Тraіnеr АD-100» - 94,50 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що знає потерпілого ОСОБА_4 на десь протязі двох років. З ОСОБА_6 та іншим чоловіком вона знайома не була, хоча їх раніше бачила, іншого чоловіка бачила неодноразово. Дати вона не пам`ятає, у нічний час вона прийшла додому до ОСОБА_4 у квартиру по АДРЕСА_4 , попросилася переночувати. ОСОБА_4 погодився. Він її нагодував та напоїв чаєм. Коли вона разом із потерпілим сиділа на дивані у одній з кімнат, то у двері хтось постукав. ОСОБА_4 відчинив та отримав удар ногою від іншого чоловіка, впав на підлогу. На час допиту в суді свідок не досить добре пам`ятає події, та не пригадує, щоб ОСОБА_6 бив потерпілого, дивився по шухлядам. Лише пам`ятає, що ОСОБА_6 сидів поруч із нею та забрав з крісла телефон. Свідок також пояснила, що вона намагалася попросити про допомогу сусіда, але той двері їй не відчинив. Поліція викликала вона.

Судом був досліджений протокол слідчого експерименту від 05.09.2022 р. за участі свідка ОСОБА_7 , з якого випливає, що ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_3 у присутності понятих та інших учасників слідчої дії на місці відобразила події кримінального правопорушення, згідно яких, удари руками та ногами потерпілому завдавали обидва чоловіка. Свідок показала, де знаходився потерпілий, що з ним відбувалося. Також розказала, як з нею спілкувався ОСОБА_6 .

З відеозапису згаданого слідчого експерименту вбачається, що свідок ОСОБА_7 приймала участь у ньому добровільно, та без будь-якого примусу з боку інших осіб розказала та відобразила події кримінального правопорушення. Також під час її допиту в суді вона також вказала на добровільність своєї участі у слідчому експерименті та правдивості її показів при цьому. Тому, суд бере за основу результати слідчого експерименту як такі, що відповідають дійсним обставинам кримінального правопорушення.

Крім того, свідок ОСОБА_7 12.08.2022 р. серед інших осіб впевнено впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, який разом з іншим чоловіком побив ОСОБА_4 та відібрав у того речі.

Таким чином, обрану позицію обвинуваченого ОСОБА_6 суд оцінює, як спосіб уникнути відповідальності за вчинене. Узгодженість дій ОСОБА_6 та іншої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, під час вчинення кримінального правопорушення, які полягають у сумісному відкритому викраденні майна та його поділі, свідчать про те, що вказані особи заздалегідь спланували та домовились вчинити кримінальне правопорушення саме у той спосіб, що відбувався, тобто, за попередньою змовою у групі осіб. Та іншого перед судом не доведено.

На підставі викладеного, суд, оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вказані докази є належними, достовірними, допустимими, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку і не протирічить одне одному. Від цього суд вважає, що події кримінальних правопорушення мали місце. Дії ОСОБА_6 , які полягають у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення у житло, в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України.

Провина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, і він мав би понести кримінальне покарання за вчинене.

Однак, за приписами ч. 3 ст. 19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів № 60 від 19.06.2024 р., ОСОБА_6 у даний час страждає тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі дисоціативного розладу, псевдодементного синдрому, за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час інкримінованих дій, станом на 12 серпня 2022 року, ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням не страждав та не виявляв будь-яких хворобливих розладів психічної діяльності. За своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До виходу з хворобливого стану ОСОБА_6 рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до положень статті 92 Кримінального кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_6 хоча і вчинив кримінальне правопорушення у стані осудності, але, до постановлення вироку захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. За таких обставин та з урахуванням приписів ч. 3 ст. 19 КК України обвинувачений на теперішній час не підлягає покаранню, та до нього за рішенням суду можуть бути застосовувані примусові заходи медичного характеру.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

На підставі ухвали суду від 12.09.2024 р. за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку, було змінено порядок розгляду цього кримінального провадження та було прийняте рішення продовжувати судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

Вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення у стані осудності та захворювання на психічну хворобу до постановлення вироку є визначеною законом підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує, що метою застосування таких заходів, згідно ст. 92 КК України, є не лише обов`язкове лікування особи, а й запобігання вчиненню нею суспільно-небезпечних діянь.

Статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Із врахуванням встановлених судом фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, характеру і тяжкості захворювання обвинуваченого, ступеню його небезпечності для інших осіб, згаданого вище висновку судово-психіатричних експертів, необхідним та достатнім є примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації обвинуваченого до спеціального лікувального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Суд наголошує, що рішення про застосування примусових заходів медичного характеру не є остаточним рішенням у справі, оскільки згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 515 КПК України у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру і постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.

Примусові заходи медичного характеру не є видом покарання, яке застосовується судом до осіб, винуватих у вчиненні кримінального правопорушення, тобто не є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

При цьому, стосовно осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, метою застосування примусових заходів медичного характеру очевидно є вилікування таких осіб, що в подальшому має на меті досягнення завдання кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Суд враховує приписи ч. 1 ст. 335 КПК України, за якими у разі, якщо обвинувачений захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його видужання.

На підставі викладеного, у зв`язку з прийняттям рішення про застосування примусових заходів медичного характеру, судове провадження підлягає зупиненню в порядку ст. 335 КПК України до одужання обвинуваченого.

З огляду на викладене, питання подальшої долі речових доказів, розподілу судових витрат на цій стадії не вирішуються.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

До набрання ухвалою законної сили запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінкуобвинуваченого ОСОБА_6 , слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, 335, 503, 512, 513 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

До набрання ухвалою законної сили запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку,обвинуваченому ОСОБА_6 - залишити без змін.

Судове провадження у кримінальному провадженні № 0000571 від 12.08.2022 р. зупинити до видужання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту її проголошення, а особою, яку поміщено до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку- у той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_12