ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1682/21 Номер провадження 11-кп/814/1022/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського апеляційного суду в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 рудня 2024 року по кримінальному провадженню № 0000323від 16.04.2021року ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на два місяці, а саме з 26 грудня 2024 року по 25 лютого 2025 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначення розміру застави, строком на два місяці, а саме з 26 грудня 2024 року по 25 лютого 2025 року включно.

Одночасно визначено обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжних заходів щодо обвинувачених, продовжують мати місце і на даний час є реальними, так як сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, на думку суду, не міг відмінити або змінити їх настільки, що зникла суспільна небезпечність вчинених діянь і особи обвинуваченого або змінились обставини, які б виключали можливість повторення ним вчинення аналогічних дій. Також суд зазначає, що прокурором доведено наявність ризику впливу з боку обвинувачених на свідків у даному кримінальному провадженні, через що останні можуть змінити свої показання або відмовитись від давання показань.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На ухвалу слідчого судді захисник обвинувачених подала апеляційну скаргу в якій просить змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, або зменшити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у мінімальному розмірі, визначеному КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, стороною обвинувачення не доведено, чому мета застосування запобіжного заходу не може бути досягнута за умови застосування до обвинувачених іншого запобіжного заходу , не пов`язаного з триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачені та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На розгляді Лохвицького районного суду Полтавської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000323від 16.04.2021року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та даних про особи кожного з обвинувачених є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Правильним вважає колегія суддів висновки суду щодо продовження існування ризиків , на які посилається прокурор і які на даний час не зменшилися.

При цьому , судом у повній мірі досліджено обставини , за яких до обвинувачених неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Так, прокурором доведено ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, за таких обставин, наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та потрібно продовжити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Крім цього, судом враховано те, що обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, свідки у справі ще не всі допитані, речові докази також не досліджені, у зв`язку з чим жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної поведінки обвинувачених.

Також, прокурором доведено ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, за таких обставин, наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та потрібно продовжити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Крім цього, суд ураховує те, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, свідки у справі ще не всі допитані, речові докази також не досліджені, у зв`язку з чим жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної поведінки обвинувачених.

Враховуючи зазначене, доводи, наведені в апеляції про можливість застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Не вбачає колегія суддів і підстав для застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів.

Розмір застави обвинуваченому ОСОБА_10 визначена у відповідності до вимог ст. 182 КПК України та не є завідомо непомірною з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 рудня 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_11 ОСОБА_3 ОСОБА_4