Справа № 180/649/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Марганець Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працюючої, не заміжньої, яка має на утриманні дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, за ч. 1 ст. 357 КК України у зв"язку із спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, за ч.2 ст. 185 КК України- в зв"язку із декриміналізацією діяння, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна наразі вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Отже, внаслідок прийняття закону втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора, просила закрити кримінальне провадження відносно неї. Наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав їй роз`яснені та зрозумілі.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000427 від 12.09.2020 року, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, з наступних обставин.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 16.11.2020 року приблизно о 12 год. 50 хв., перебуваючи у відділенні АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Лермонтова, буд.№29, таємно, повторно, використовуючи викрадену нею банківську картку № НОМЕР_1 видану АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_8 , за допомогою банкомату з банківського рахунку НОМЕР_2 відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_8 , викрала грошові кошти в сумі 1150 грн. , чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Частина 1 статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ст.9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першоюстатті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України№ 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діяння, вони мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну відповідальність особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі меншому, аніж встановлено нормою вищезазначеного закону.

Як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні нею крадіжки на суму 1150 грн. 00 коп..

Внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , що скасовує її кримінальну відповідальність за вчинені нею дії.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачено, що у разі якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , і обвинувачена не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Крім того, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 України, ч. 1 ст. 357 КК України, в зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно із статтею 49 КК України, за наступних обставин.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 24.07.2020 року, у вечрній час доби, перебуваючи за тимчасовим місцем мешкання на підставі усного договору з ОСОБА_9 , де вона винаймала житло за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, діючи таємно, зданої квартири викрала пральну машинку марки "Atlant", вартістю 3216,67 грн., чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.

Також, 16.11.2020 року близько 10-30 год, ОСОБА_4 перебувала в гостях у ОСОБА_8 в кв. АДРЕСА_4 , де, діючи умисно, з корисливих мотивів, викрала банківську картку на ім"я ОСОБА_8 видану АТ "Ощадбанк", яка являється офіційним документом. Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України за ознакою викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Згідно п. 1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 285 ч.1 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ст.12 КК України кримінальним проступком є діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; нетяжким злочином є діяння, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Враховуючи приписи ст. ст. 284, 286, 288 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за вчинення якого передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років, з моменту вчинення нею кримінального правопорушення минуло більше 4 років, безпосередньо в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, тому суд вважає за можливе, у відповідності до п. 2 ч.1 ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 557 КК України, а кримінальне провадження закрити в цій частині.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 КК України, ст.ст.7, 9, 284, 371, 372, 479-2 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000427 від 12.09.2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000427 від 12.09.2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України - закрити на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 ККУкраїни.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1