УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Олексіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, працюючого головним інженером Чорноморського біосферного заповідника, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000318,

встановив:

11.12.2024 року старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з заступником начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, строком на 60 діб, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики : переховування від органів досудового розслідування та суду ; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що слідчими першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000318 від 13.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що В період з березня по квітень 2022 року військові підрозділи рф захопили та встановили свій контроль над приміщенням і територією санаторію «Чайка», в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено з метою вчинення нелегального ув`язнення, застосування фізичного насильства та катування цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, щоцікавили окупаційну владу та військових рф у якому розмістився невстановленим слідством військовий підрозділ (формування) зс рф, що виконував функції військової комендатури (до підпорядкування якої входили населені пункти Скадовського району, Херсонської області: Лазурне, Приморське, Круглоозерка, Залізний Порт і територія Чорноморського біосферного заповідника), представник якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець м. Маріуполь, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , з паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим ОСОБА_9 , маючий паспорт громадянина РФ: серія НОМЕР_3 , «СПИЛС»: НОМЕР_4 , використовував псевдонім (позивний) « ОСОБА_10 », обіймаючи на той час посаду заступника «коменданта» - начальника «гарнізону» російських окупаційних військ невстановленого слідством військового підрозділу (формування) зс рф, смт. Лазурне Херсонської області, здійснював окремі функції спеціальних служб рф (вербування і схиляння до співпраці місцевих жителів, фільтраційні заходи, збір розвідувальної інформації, тощо), будучи в розумінні міжнародного законодавства комбатантом, що вчиняв незаконні злочинні дії щодо цивільного населення України на тимчасово окупованій території і брав безпосередню участь в актах збройної агресії на території Херсонської області (далі ОСОБА_8 ).

В цих умовах ОСОБА_6 , будучи громадянином України, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф тимчасово окупованої території Херсонської області, перебуваючи на посаді співробітника Чорноморського біосферного заповідника, залишаючись на тимчасово-окупованій території, усвідомлюючи надання своїми активними діями допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України представниками спецслужб, силових та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Херсонської області системи органів державної влади рф, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в період збройного конфлікту та проведення військових дій на території Херсонської області, в умовах воєнного стану, після тимчасової окупації Херсонської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставин, але не пізніше 10.05.2022 перейшов на бік ворога і розпочав спілкування з представниками держави агресора окупаційних військ рф, виконуючи їх прохання щодо збирання та надання необхідної їм інформації.

Зокрема, надавши у невстановлений досудовим розслідуванням час добровільну згоду на співпрацю з представниками окупаційної влади рф та спеціальних служб рф, у травні 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, надаючи представникам іноземної держави російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_6 неодноразово спілкуючись по телефону із особою з позивним « ОСОБА_10 », як встановлено у ході досудового розслідування ОСОБА_8 , отримував від нього доручення про збір інформації та надавав необхідну йому інформацію, збір та передача якої завдавала шкоди обороноздатності, державній та національні безпеці України, призводила до обізнаності ворога та негативно впливала на хід виконання завдань, під час правового режиму воєнного стану, допомагала ворогу планувати і здійснювати захоплення території України, долати опір військових та цивільного населення незаконній агресії.

Так, відповідно до встановлених досудовим розслідуванням епізодів протиправної діяльності 10.05.2022 року близько 18 год 52 хв., на мобільний телефон ОСОБА_6 (номер НОМЕР_5 ), з мобільного телефону (номер НОМЕР_6 ) зателефонував представник іноземної держави ОСОБА_11 , водночас, ОСОБА_6 , будучи обізнаним хто телефонує йому, на запитання, що цікавили його надав інформацію про можливість співпраці та надання необхідної інформації.

У подальшому 11.05.2022 року близько 07 год 41 хв. ОСОБА_6 зі свого телефону (номер НОМЕР_5 ), сам зателефонував на телефон (номер НОМЕР_6 ) ОСОБА_8 і повідомив останнього про те, що підготував необхідну йому інформацію про єгерів і їх мобільні телефони, а також на його запитання повідомив про обстановку, відсутність та наявність єгерів у певних місцях, які його цікавили, а також про місце, де можна спустити катер.

Цього ж дня, близько 10 год 14 хв. на мобільний телефон ОСОБА_6 (номер НОМЕР_5 ) з мобільного телефону (номер НОМЕР_6 ) зателефонував ОСОБА_8 , з проханням надати інформацію про колишніх співгромадян, з числа силовиків, їх кількість та базування, на що ОСОБА_6 відповів, що це потрібно акуратно дізнатись, і він одразу не зможе, можливо до завтра.

Таким чином ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території будучи громадянином України, у травні 2022 року, отримував доручення та завдання від представника іноземної держави - рф і в період збройного конфлікту, погоджувався збирати і надавав надавати необхідну інформацію, здійснював активну співпрацю з ворогом, перейшовши на його бік, і в умовах воєнного стану, надавав представникам іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи, що завдає шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, тобто вчинив державну зраду.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000318, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

11.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якої визначає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто, згідно зі ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.113 КК України класифікується як особливо тяжкий.

На підтвердження даної підозри слідчим представлено: повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення від 06.10.2022, рапорт про виявлення ознак кримінального правопорушення від 05.10.2022, протокол допиту свідків ОСОБА_12 від 03.10.2024, ОСОБА_13 від 10.06.2023, протокол проведення НСРД від 18.05.2024, висновок експерта № СЕ-19/123-24/10656-ВЗ від 17.09.2024, висновок експерта № СЕ-19/123-24/10940-ЛД від 17.10.2024 та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим.

Окрім того встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, може незаконно впливати на покази свідків, з метою зміни останніми показів.

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність, передбачених ст.177 КПК України, ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 , є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, хворіє на ряд хронічних захворювань, вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає частково. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки та застави, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, протиправного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. У відповідності до п.5 ч.4 ст.183 КПК України не може бути визначений розмір застави, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину передбаченого ст. 111 ч.2 КПК України вчиненого під час дії воєнного стану.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому, застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 , під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 07.02.2025 року включно.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 07 лютого 2025 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду.

Ухвала діє до 07 лютого 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя