Номер провадження: 11-сс/813/552/25
Справа № 947/4934/25 1-кс/947/2069/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000046 від 13.01.2025 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександрівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , завідувача четвертої підстанції, лікаря з медицини невідкладних станів відокремленого підрозділу «Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

встановив:

Відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному проваджені №0000046 від 13.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191; ч.2 ст.364 КК України.

31 січня 2025 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України за обставин викладених в клопотанні слідчого за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

31 січня 2025 року старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, з визначенням застави в сумі 242240 гривень та з покладанням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в разі внесення застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення і на даний час у кримінальному провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватись від органу досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 31 березня 2025 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування, за виключенням можливості залишати житло під час оголошення повітряної тривоги.

Крім того, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисник зазначає, що його підзахисний вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується як порядний громадянин, люблячий батько та почесний лікар, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, реєстрації та стабільну роботу. На утриманні ОСОБА_8 знаходиться неповнолітня донька, яка є інвалідом та колишня дружина, яка є онкохворою.

Захисник вважає, що перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом перешкоджає останньому здійснювати свою професійну діяльність як лікаря екстреної допомоги в умовах воєнного стану.

Крім того, захисник звертає увагу, що підозрюваному інкримінуються події, які мали місце в серпні 2022 року, нових фактів вчинення останнім будь-яких правопорушень органом досудового розслідування не встановлено.

Захисник наголошує, що з серпня 2022 року, ОСОБА_8 не намагався переховуватись від правоохоронних органів, не здійснював незаконний вплив на свідків та не намагався знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також звертає увагу на незадовільний стан здоров`я підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновків про таке.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України (далі КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, за обставин викладених у клопотанні слідчого.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протоколи огляду речових доказів (а.с.11-13); речові докази матеріали особових справ працівників четвертої підстанції (а.с.38-58); висновок судової економічної експертизи СЕ-19/116/24/25793-ЕК від 29.01.2025 року (а.с.24-33); протоколи тимчасового доступу до інформації, яка міститься у операторів стільникового зв`язку по абонентським номерам підпорядкованим їм працівникам (а.с.14-16); аналітична довідка УОТЗ, якою підтверджено пересування ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на території України, та виїзд за межі державного кордону (а.с.17-22); відомості з державної прикордонної служби України, згідно яких ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перетнули державний кордон та на територію України не повертались; протокол тимчасового доступу до документів та відомостей, які перебувають у володінні АТ «УкрСиббанк», стосовно рахунків працівників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.23), яким вилучено роздруківку по рахункам вказаних працівників та підтверджено нарахування заробітної платні, під час перебування за кордоном; в їх сукупності, вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетним до вчинення інкримінованого йому злочину.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що наявні у кримінальному провадженні докази є вагомими та достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК та Глави 28 КПК, питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У клопотанні про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий послався на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснювати вплив на свідків; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Слідчий суддя погодився з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, одночасно визнавши недоведеним існування ризику того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України колегія суддів зазначає про наступне.

Стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів, що з моменту реєстрації кримінального провадження в ЄРДР, а також з моменту повідомлення ОСОБА_8 про підозру, останній здійснював спроби переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків, або знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Колегія суддів звертає увагу, що перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний фактично не позбавлений можливості переховуватись від органу досудового розслідування, однак ОСОБА_8 такі дії не вчиняв, напроти демонструє належну процесуальну поведінку, виконує покладенні на нього обов`язки, за першим викликом з`явився до апеляційного суду.

Крім того, стороною обвинувачення не конкретизовано, які саме документи та речі, які ще не знаходяться в розпорядженні органу досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_8 має можливість сховати, знищити або спотворити.

Колегія суддів вважає, що до теперішнього часу орган досудового розслідування мав можливість вилучити всі необхідні документи, які на його думку, мають значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Апеляційний суд приймає до уваги повідомлення підозрюваного про те, що з моменту застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, працівники органу Національної поліції жодного разу не перевіряли його за місцем проживання, з метою контролю за поведінкою, що також свідчить про формальний підхід сторони обвинувачення до доцільності застосування такого запобіжного заходу.

Апеляційний суд наголошує, що запобіжний захід не є покаранням за вчинений злочин, а є заходом забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним у ч.1 ст.177 КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, утримує неповнолітню дитину, працює на посаді завідувача четвертої підстанції, лікаря з медицини невідкладних станів відокремленого підрозділу «Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» КНП «ООЦЕМД І МК» ООР.

Оцінюючи доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів також враховує, що службова діяльність ОСОБА_8 пов`язана з наданням екстреної медичної допомоги населенню м.Одеси, спрямованої на врятування та збереження життя людей, що в умовах введеного на території України воєнного стану, є надважливим завданням. Однак, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом підозрюваний ОСОБА_8 позбавлений можливості виконувати свої службові обов`язки.

За таких обставин, на думку колегії суддів, застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на даний час не можна віднести до раціонального та розумного рішення, оскільки воно може мати реальні негативні наслідки для подальшого належного та ефективного функціонування відокремленого підрозділу «Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» КНП «ООЦЕМД І МК» ООР у надскладних умовах воєнного стану, з урахуванням тих завдань, які цілодобово виконує очолюваний підозрюваним структурний підрозділ.

Викладені обставини, в їх сукупності, а також наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, істотно знижують ступінь існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на чому наполягає сторона обвинувачення.

Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав та застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, при цьому не мотивувавши свого рішення чому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор не довів, що на теперішній час продовжує існувати необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти сторона обвинувачення, є запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

На переконання апеляційного суду запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови для існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на свободу, закріпленим Конституцією України, а також надасть підозрюваному можливість виконувати свої службові обов`язки на посаді завідувача четвертої підстанції, лікаря з медицини невідкладних станів відокремленого підрозділу «Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги».

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 179, 181, 194, 376, 404, 405, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000046 від 13.01.2025 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали в частині покладених обов`язків до 31 березня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4