КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/2159/25-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1786/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0002320,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що слідчий суддя не врахував, що підставою застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним особливо тяжких кримінальних правопорушень, в тому числі, під час досудового розслідування, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та суду поза межами території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинене ним кримінальні правопорушення, натомість, притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Від захисника ОСОБА_9 надійшли до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він вказує, що ОСОБА_7 фактично з 2009 року постійно та переважно проживає та працює в Чехії. Він має офіційно видану уповноваженим органом Чеської Республіки посвідку на право постійного проживання на території цієї країни, яка дійсна до 05.06.2026.

Зазначає, що ОСОБА_7 повідомив орган досудового розслідування, що ознайомлений з фактом проведення досудового розслідування та повідомлення про підозру. Разом з цим, цю підозру він вважає безпідставною та незаконною, оскільки жодних кримінальних правопорушень він не вчиняв, і тому збирається доводити свою невинуватість у встановленому законом порядку.

Тому, захисник ОСОБА_9 вважає, що орган досудового розслідування проігнорував вказане повідомлення та не здійснив виклик ОСОБА_7 в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України згідно з міжнародним договором про правову допомогу чи за допомогою дипломатичного (консульського) представництва, а відтак, немає жодних підстав, визначених ст. 281 КПК України, для оголошення розшуку ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ), захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002320 від 13.11.2024 (виділені в порядку ст. 217 КПК України з матеріалів досудового кримінального провадження № 0001491 від 02.06.2021) за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Встановлено, що 14 липня 2016 року між ОСОБА_12 , яка діяла від власного імені та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом та Товариством з обмеженою відповідальність «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ЄДРПОУ НОМЕР_2), в особі директора ОСОБА_13 , яка діяла на підставі Статуту укладено договір, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ЄДРПОУ НОМЕР_2) набуває в користування від ОСОБА_12 виключні майнові авторські та суміжні права та Твори, що створені ОСОБА_14 (творчий псевдонім ОСОБА_15 ), а також ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ЄДРПОУ НОМЕР_2) отримує від ОСОБА_12 виключний дозвіл на використання торгових марок, які були або будуть зареєстровані ОСОБА_12 в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

Згідно п. п. 1.2, 1.2.1, 1.2.2, 1.2.3, 1.2.4, 1.2.5 вказаного Договору ОСОБА_12 передає на весь строк на територію дії цього Договору виключні майнові авторські та суміжні права на Твори та право використання торгових марок, що означає виключне право ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ЄДРПОУ НОМЕР_2), на власний розсуд, здійснювати наступні дії: використовувати Твори та ТМ будь - якими способами, не забороненими законодавством України в тому числі способами визначеними у п. 2.1 цього Договору; дозволяти іншим особам використовувати Твори та ТМ способами, не забороненими законодавством України; забороняти іншим особам неправомірне використання Творів та ТМ і перешкоджати такому використанню; збирати винагороду за використання Творів та ТМ, в тому числі від організацій колективного управління та всіх інших юридичних та фізичних осіб.

01 січня 2017 року маючи законні підстави для подальшої передачі Творів, що створені ОСОБА_14 третім особам, з метою їх використання, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ЄДРПОУ НОМЕР_2) (далі - Ліцензіар), в особі директора ОСОБА_13 , яка діяла на підставі Статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю «МУН РЕКОРДС» () (далі - Ліцензіат), в особі Генерального директора ОСОБА_16 , що діяла на підставі Статуту, у денний час доби за адресою: м. Київ, вул. Іскрівська/Міцкевича, будинок 9/9, укладено Договір № 01-01-17 про передачу авторських і суміжних майнових прав та додаток до нього строком дії до 31 грудня 2019 року.

Предметом вказаного Договору є авторські майнові та /або суміжні майнові права на використання та відтворення музичних творів, їх фонограм, аудіовізуальних творів, перелік яких визначений додатком до цього Договору (надалі - Об`єкти), способами та на умовах, встановлених цих Договором. Первісним суб`єктом майнових прав на Об`єкти (автором музичних творів та виконавцем) є ОСОБА_14 .

Ліцензіат має право здійснювати збір з третіх осіб винагороди та інших платежів за використання Об`єктів способами, передбаченими цим Договором та передавати права на використання Об`єктів способами, передбаченими цим Договором третім особам, на підставі відповідної угоди. (п. п. 3.3.5, 3.3.6 ч. 3 Договору ).

За використання Об`єктів способами, передбаченими цим Договором, Ліцензіат сплачує Ліцензіару винагороду (роялті) в розмірі 70 (сімдесят) відсотків від всіх сум, отриманих ним від реалізації переданих йому майнових прав. (п. 4.1 ч. 4 Договору).

Виплата здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту надання ОСОБА_17 звіту та акту в документальній формі, завірений підписом Ліцензіара, на підставі наданих звітів, що надаються Ліцензіатом в порядку, передбаченому Договором. (п. 4.3 ч.4 Договору).

Ліцензіат щоквартально (не пізніше 45-го дня кварталу, наступного за звітним) надає Ліцензіару звіт, щодо використання прав на Об`єкти перелічених в додатках до Договору за минулий квартал та суми перерахованої Ліцензіару винагороди в електронній формі (шляхом направлення на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та в документальній формі у двох примірниках, завірені підписом уповноваженої особи Ліцензіата шляхом направлення на поштову адресу Ліцензіара.

Цього ж дня, маючи умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами отриманими від використання Творів ОСОБА_14 , та перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Іскрівська/Міцкевича, будинок 9/9, Генеральний директор ТОВ «МУН РЕКОРДС» () ОСОБА_16 , всупереч інтересам ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ЄДРПОУ НОМЕР_2), діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який діяв від імені компанії MOON VINYL s.r.o. та являється засновником ТОВ «МУН РЕКОРДС» (), уклала додаткову угоду від 01 січня 2017 року до договору про передачу авторських та суміжних прав №12-07-10 від 12 липня 2010 року, відповідно до умов якої компанія MOON VINYL s.r.o. утримувала у себе відсотки від третіх осіб за використання каталогу по дійсним договорам, зокрема і за використання Творів ОСОБА_14 , а саме: 95 (дев`яносто п`ять) відсотків в період з 01 січня 2017 року по 31 жовтня 2017 року, 75(сімдесят п`ять) відсотків в період з 01 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року, 62 (шістдесят два) відсотки в період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року, 45 (сорок п`ять) відсотків в період з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, 20 (двадцять) відсотків в період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

22 вересня 2017 року провівши аналіз звітів наданих ТОВ «МУН РЕКОРДС» (), розуміючи факт приховування реальних доходів від використання переданих на підставі Договору № 01-01-17 Об`єктів, директор ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ЄДРПОУ НОМЕР_2) ОСОБА_13 звернулась з електронним листом до директора ТОВ «МУН РЕКОРДС» () ОСОБА_16 , для з`ясування факту присутності посередників між ТОВ«МУН РЕКОРДС» (), компанією ООО «Национальный цифровой агрегатор», корпорацією «Believe SAS» та іншими дистриб`юторами, зокрема компанії MOON VINYL s.r.o., що зареєстрована на території Республіки Чехія.

В свою чергу ОСОБА_16 , зловживаючи довірою ОСОБА_13 , продовжуючи свій умисел на заволодіння грошовими коштами ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»(ЄДРПОУ НОМЕР_2), свідомо розуміючи наявність актуальної додаткової угоди від 01 січня 2017 року до договору про передачу авторських та суміжних прав №12-07-10 від 12 липня 2010 року, запевнила останню в тому, що компанія MOON VINYL s.r.o., не являється посередником, а є їхньою компанією та ніякий відсоток від отриманих доходів собі не залишає.

В подальшому з`ясовано, що сума винагороди (роялті), нарахована корпорацією «Believe SAS» за цифрове розповсюдження записів, наданих компанією MOON VINYL s.r.o. відповідно до Угоди про цифрову дистрибуцію від 12 липня 2010 року за 2017-2019 р.р., враховуючи інформацію прослуховувань, завантажень, інших способів використання, сум та дат виплат за використання музичних треків та альбомів гурту «Скрябін» поквартально, на усіх платформах на території всіх країн світу, становить 70 308 євро 23 центів. При цьому, за умови укладання ТОВ «МУН РЕКОРДС» () відповідної угоди про цифрову дистрибуцію безпосередньо з корпорацією «BelieveSAS», без посередників(компанії MOON VINYL s.r.o.), сума винагороди за цифрове розповсюдження записів гурту «Скрябін», яка підлягала б розподілу між ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»(ЄДРПОУ НОМЕР_2) та ТОВ «МУН РЕКОРДС» () могла складати 2 128 102 гривень 97 копійок зокрема, ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»(ЄДРПОУ НОМЕР_2) 70(сімдесят) відсотків - 1 489 672 гривень 08 копійок та ТОВ«МУН РЕКОРДС» ()30 (тридцять) відсотків - 638 430 гривень 89 копійок. Загальна жсума, що підлягає отриманню ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»(ЄДРПОУ НОМЕР_2) згідно з договором від 01.01.2017, укладеним з «МУН РЕКОРДС» (), могла становити 1 455 747 гривень 27 копійок.

Отже, Генеральний директор ТОВ «МУН РЕКОРДС» () ОСОБА_16 , перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Іскрівська/Міцкевича, будинок 9/9, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який діяв від імені компанії MOON VINYL s.r.o., зловживаючи довірою директора Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ЄДРПОУ НОМЕР_2) ОСОБА_13 , в період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року заволоділи сумою винагороди (роялті), що підлягає отриманню ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» у сумі 1 455 747 гривень 27 копійок, що є особливо великим розміром.

05.11.2024 в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: заявою від 07.05.2021 про вчинення кримінальне правопорушення, що скерована в порядку ст. 214 КПК України Директором ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_13 до ДСР НПУ, в якій викладені обставини вчинення кримінального правопорушення відносно ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» посадовими особами ТОВ «Мун Рекордс». протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_13 від 08.06.2021, яка повідомила обставини вчинення кримінального правопорушення відносно ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.06.2024, яка повідомила обставини вчинення кримінального правопорушення відносно ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 25.06.2024, який повідомив обставини вчинення кримінального правопорушення відносно ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 25.06.2024, який повідомив обставини вчинення кримінального правопорушення відносно ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»; висновком судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № СЕ-19-23/60675-ІВ від 18.03.2024; висновком судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № СЕ-19-24/25734-ІВ від 21.06.2024 відповідно до якого установлено: що сума винагороди (роялті), нарахована корпорацією «Believe SAS» за цифрове розповсюдження записів, наданих компанією MOON VINYL s.r.o. відповідно до Угоди про цифрову дистрибуцію від 12.07.2010 за 2017-2019 р.р., враховуючи інформацію прослуховувань, завантажень, інших способів використання, сум та дат виплат за використання музичних треків та альбомів гурту «Скрябін» поквартально, на усіх платформах на території всіх країн світу, становить 70 308.23 євро. За умови укладання ТОВ «Мун Рекордс» відповідної угоди про цифрову дистрибуцію з корпорацією «Believe SAS», без посередників (компанії MOON VINYL s.r.o.), сума винагороди за цифрове розповсюдження записів гурту «Скрябін», яка підлягала б розподілу між ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» та ТОВ «Мун Рекордс» згідно з договором від 01.01.2017 про передачу авторських і суміжних майнових прав за 2017-2019 р.р. могла складати 2 128 102, 97 грн., зокрема, ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» (70%) - 1 489 672, 08 грн. та ТОВ «Мун Рекордс» (30%) - 638 430, 89 грн. З урахування відповіді на запитання 2 та висновку експерта від 18.03.2024, а також того, що договір від 12.07.2010 та додаткової угоди до нього від 01.01.2017 укладені ТОВ «Мун Рекордс» з пов`язаною особою MOON VINYL s.r.o., з метою порушення майнових інтересів ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3», розмір збитків (в частині упущеної вигоди), завданих ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3», за період 2017 -2017 р.р. міг становити 767, 258, 90 грн. З урахуванням відповіді на запитання 3 та висновку експерта від 18.03.2024 , розмір винагороди за 2017 - 2019 р.р. , що підлягає отриманню ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» згідно з договором від 01.01.2017, укладеним з ТОВ «Мун Рекордс», міг становити 1 455 747, 27 грн.; протоколом огляду від 27.07.2023, яким оглянуто копію договору про передачу авторських і суміжних прав №12-07-10 від 12.07.2010 та копію додаткової угоди до договору про передачу авторських і суміжних прав № 12-07-10 від 12.07.2010 укладеної 01.01.2017, що долучені до матеріалів кримінального провадження заявою захисника підозрюваної ОСОБА_16 на запит органу досудового розслідування; протоколом огляду від 14.10.2023, яким оглянуто додатки до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.05.2021 поданої директором ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_13 в порядку ст. 214 КПК України; протоколом огляду від 16.10.2023, яким оглянуто розрахунок загальної суми, яку було приховано MOON VINYL s.r.o. при нарахуванні роялті до виплати в ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»; протоколом огляду від 09.04.2024, яким оглянуто оптичний носій інформації - диск з інформацією наданий компетентними органами Чеської Республіки на виконання додаткового запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні № 0001491, з метою виконання вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва № 757/46277/23-к від 17.10.2023 про надання дозволу на проведення тимчасового доступу до речей та документів, які перебувають у володінні банківської установи Raiffeisenbank, a.s. адреса розташування: Hvмzdova 1716/2b, Praha, 140 78, Иesko, зокрема до банківського рахунку № НОМЕР_1 , який належить MOON VINYL s.r.o.; іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами у своїй сукупності.

07.11.2024 на електронну адресу підозрюваного ОСОБА_7 скеровано повістку про виклик останнього на 16 год. 00 хв. 11.11.2024 до Головного слідчого управління Національної поліції України, для участі у допиті в якості підозрюваного.

08.11.2024 до органу досудового розслідування надійшов електронний лист із електронної пошти підозрюваного ОСОБА_7 про неможливість прибуття за викликом у зв`язку із тим, що з 2009 року ОСОБА_7 постійно проживає та працює на території Республіки Чехія, має посвідку на постійне проживання дійсну до 05.06.2024 та на території України відбуваються військові дії.

13.11.2024 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що останній перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора.

Відповідно до листа скерованого на адресу Головного слідчого управління Національної поліції України з Департаменту кіберполіції Національної поліції України установлено, що 06.03.2022 о 07 год. 00 хв. ОСОБА_7 через пункт пропуску «Угринів» виїхав з території України до території Республіки Польща та не повертався.

13.11.2024 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 виділено з кримінального провадження № 0001491 від 02.06.2021 в окреме провадження за № 0002320.

14.11.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002320 від 13.11.2024 (виділене з кримінального провадження № 0001491 від 02.06.2021) за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, зупинене у зв`язку з оголошенням розшуку останнього.

20.01.2025 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_8 , за погодженням із заступником начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержання законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

28.01.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя виходив того, що орган досудового розслідування не довів перебування підозрюваного ОСОБА_7 у міжнародному розшуку, а відтак слідчий суддя дійшов висновку про відсутність передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України підстав для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Однак, з таким висновком колегія суддів не може погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином не дотримані, а висновок слідчого судді про недоведеність перебування ОСОБА_7 у міжнародному розшуку, та відсутність у зв`язку із цим, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, підстав для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього спростовуються матеріалами судового провадження, зокрема даними постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 від 08.01.2025, відповідно до якої, підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

Порушень органом досудового розслідування встановленого законом порядку оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеністю факту перебування особи у міжнародному розшуку, але визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку дотримано органом досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Слідчим суддею не враховано, що з метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_7 шляхом залучення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, та у випадку встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 за межами території України та затримання для екстрадиції останнього, необхідно надати копію ухвали слідчого судді про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вироку суду, завірених відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

Отже, матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та суду поза межами території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинене ним кримінальні правопорушення. Притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, колегія суддів з`ясувала, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_7 підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Крім того, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, характер і конкретні обставини кримінального правопорушення, та особу підозрюваного.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання колегії суддів, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, які колегія суддів вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки органом досудового розслідування виконані всі передбачені кримінальним процесуальним законом дії, які свідчать, що ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, а в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і доводять існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відтак колегія суддів доходить висновку, що встановлені органом досудового розслідування обставини у їх сукупності є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого, та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що відповідно до частини 6 статті 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя за участю підозрюваного розгляне питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_4____________