Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1951/25
Номер провадження 1-кс/711/548/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

представника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2025 ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання 07.02.2025 від неї заяви від 30.01.2025 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.396 КК України (поданої 04.02.2025), та після винесення ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2025 у справі №711/1223/25, відповідно до вимог ст.214 КПК України.

В обґрунтування заяви зазначено, що 04.02.2025 вона звернулася до керівника Черкаської обласної прокуратури із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.396 КК України, яка була надіслана у встановленому законом порядку з використання засобів поштового зв`язку рекомендованим для вручення поштовим відправленням з кодом 548, яке було отримане адресатом 07.02.2025.

Вказує, що після отримання 07.02.2025 Черкаською обласною прокуратурою заяви про кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.396 КК України, відповідно до вимог ст.214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань в розумні строки не внесені, досудове розслідування не розпочате, і їй, як заявнику та потерпілий, витяг з ЄРДР не надано.

Вважає, що невиконання вимог ст.214 КПК України при отриманні її заяви про кримінальне правопорушення (злочин) порушені її права, у тому числі конституційні, та законні інтереси як громадянки України і заявниці, якій злочином зазначеними у заяві про кримінальне правопорушення від 30.01.2025 також заподіяно не лише моральну шкоду, передбачену положеннями ч.1 ст.55 КПК України, що змушує її звернутись із скаргою до слідчого судді для захисту та відновлення своїх прав та законних інтересів в порядку судового контролю забезпечення законності.

Вказує, що про бездіяльність прокурора їй стало відомо 11.02.2025, після спливу строку, визначеного ст.214 КПК України, для внесення до ЄРДР відомостей після отримання 07.02.2025 її заяви про кримінальне правопорушення від 30.01.2025 Черкаською обласною прокуратурою.

Тому, з відповідною скаргою від 11.02.2025 вона звернулася в порядку визначеної процедури до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси, що розглянута у справі №711/1223/25.

За результатами розгляду цієї скарги, розгляд якої відкладався за клопотанням Черкаської обласної прокуратури, проте її представники так і не прибули в судові засідання і не повідомили про причини цього, як і про результати розгляду поданої нею заяви про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.396 КК України від 30.01.2025, не повідомили в порядку ст.214 КПК України ні її, ні слідчого суддю в цій ухвалі, ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2025 у справі №711/1223/25 подану нею скаргу задоволено частково. Цією ж ухвалою, повний текс якої виготовлено та проголошено 26.02.2025, зобов`язано уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури розглянути її заяву від 30.01.2025 (подану 04.02.2025), у строки визначені ст.214 КПК України, та про результати розгляду невідкладно повідомити заявника.

Також додає, що 05.03.2025 в поштовому конверті звичайного поштового відправлення з печаткою поштового відділення від 03.03.2025, нею отримано лист Черкаської обласної прокуратури від 27.02.2025 №31-196 вих-25, яким начальник відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 повідомив її про те, що саме на виконання вище зазначеної ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2025 Черкаською обласною прокуратурою ніби повторно розглянуто її звернення від 30.01.2025, та що на даний час він не вбачає підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а також що факт невнесення відомостей до ЄРДР за заявою може бути оскаржено до слідчого судді відповідно до ст.ст.303, 304 КПК України.

За таких обставин, 05.03.2025 їй стало відомо про цю бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання 07.02.2025 її заяви від 30.01.2025 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.396 КК України (поданої 04.02.2025), та навіть після винесення ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2025 у справі №711/1223/25, тобто після спливу строку, визначеного ст.214 КПК України.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст.1, 3, 6, 13, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.3, 8, 19, 55, 129-1 Конституції України, ст.ст.1,2 КК України, ст.ст.2, 7, 9, 21, 36, 55, 56, 92, 93, 214, 303, 304, 306, 307, 32, 214 КПК України, просить зобов`язати уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, зазначені в заяві про кримінальне правопорушення від 30.01.2025, яка отримана 07.02.2025 та після винесення ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2025 у справі №711/1223/25, відповідно до вимог ст.214 КПК України.

Заявник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Адвокат надав клопотання від її мені щодо проведення розгляду скарги за відсутності ОСОБА_5 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Вказав, що заява ОСОБА_5 від 31.01.2025 про завідомо не обіцяне приховування злочину, подана 04.02.2025 та отримана Черкаською обласною прокуратурою 07.02.2025. Черкаською обласною прокуратурою не виконано ухвали слідчого судді та відмовлено у внесенні відомостей. Вона, як громадянка України повідомила із місця події, що якщо не втрутяться відповідні органи будуть заворушення та вчинення кримінальних правопорушень. Її такі звернення та повідомлення проігноровані компетентними органами, мером міста. В подальшому всі звернення призводили до необхідності звертатися із скаргами до слідчого судді. І на даний час, по внесеним правопорушенням, ОСОБА_5 не надано витягів та не забезпечено обсяг прав потерпілої. Додав, що всі дії у сукупності утворюють склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.396 КК України. І має не один епізод, хтось керує такими діями для приховування злочинів з початку її звернення і публічним шляхом, потім із письмовими зверненнями. Тобто нівелюється законність в правовій Державі.

Представник Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 пояснив, що заява ОСОБА_5 була розглянута та 27.02.2025 була надана відповідь з приводу відмови у внесенні відомостей за її зверненням від 30.01.2025. В повідомленні не зазначено і ні якими особами вчинено кримінальне правопорушення, жодної інформації і про час, спосіб і місце вчинення кримінальних правопорушень. Заява була розглянута та скерована їй відповідь щодо відмови внесення відомостей, так як вона не містить повідомлення саме про злочин. Просить відмовити в задоволенні скарги. Врахувати практику Верховного суду з цього приводу.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 та доводи прокурора, дослідивши письмові матеріали додані до скарги заявником, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2025 ОСОБА_5 , звернулася до Черкаської обласної прокуратури із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.396 КК України, яка була надіслана засобами поштового зв`язку, та отримана адресатом 07.02.2025.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що на думку ОСОБА_5 організованою групою осіб, під виглядом реалізації ніби то державної політики на Черкащині, вчинено злочинні діяння, що мають ознаки тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, що корисні лише ворогам України, тим більше якщо ці злочини, замість забезпечення їх ефективного розслідування, приховуються з використанням службових осіб, які здійснювали свої офіційні повноваження, тим більше в період воєнного стану. Заявник вказує, що саме такою і є реєстрація та розслідування руками слідчих органів Національної поліції кримінального провадження №0003530 від 17.10.2024 за ознаками ч.4 ст.296 КК України, що немає нічого спільного ні з підставами, визначеними ч.1 ст.2 КК України, ні з завданням визначеним ч.1 ст.2 КПК України, оскільки обрані вони і використовуються зацікавленою в цьому групою осіб, з залученням службових осіб правоохоронних органів, як завуальований засіб приховування злочинів, що вчинені за попередньою змовою організованою групою осіб за участю військовослужбовців, у тому числі співробітників СБУ, та не лише 17.10.2024, і не лише при публічному, силовому та озброєному захопленні Свято-Михайлівського кафедрального собору, що в м. Черкасах, по вул. Надпільна, 212, та мають ознаки кримінальних правопорушень передбачених, ч.3 ст.161, ч.4 ст.187, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.111 КК України, розслідування яких вже розпочато в кримінальних провадженнях, зокрема: №0000104, №0000105, №0000106, №0000107, №0000001, №0000002, №0000003, № 0000004, хоча жодних ознак забезпечення ефективного розслідування в них, в розумінні рішень ЄСПЛ, саме з вище зазначених причин, ще немає. З тих же причин не лише через 24 години з моменту внесення повноважними добами Черкаської обласної прокуратури таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а й до цього часу, цими особами їй не надано такого витягу по жодному з вище зазначених перших 4-х кримінальних проваджень, а й навіть не виконано в розумні строки судове рішення від 25.11.2024 в справі №711/8906/24 щодо повідомлення її як заявника і потерпілої, як заінтересованої особи, за результатами розгляду її заяви після ухвалення цього судового рішення (ч.2 ст.382 КК України).

Також зазначає, що враховуючи зміст ухвали Черкаського апеляційного суду від 26.12.2024 по справі №711/8970/24, та скасованої нею ухвали слідчого судді від 03.12.2024, з тих же причин, приховувані від неї повноважними особами Черкаської обласної прокуратури відомості про факт внесення 29.11.2024 до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.161, ч.4 ст.187, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.111 КК України за її заявою від 19.10.2024, витяги з ЄРДР по яких використані саме цими повноважними особами Черкаської обласної прокуратури при розгляді слідчим суддею та судом апеляційної інстанції справи №711/8970/24 за скаргами іншої віруючої особи, такої ж як і вона потерпілої від цих тяжких та особливо тяжких злочинів - ОСОБА_7 , щоб в такий спосіб замаскувати і приховати, і нею подану заяву від 08.11.2024 саме про кримінальні правопорушення передбачені ч.4 ст.426-1, ч.3 ст. 61, ч.4 ст.187, ч.2 ст.111 КК України. Проте з таким свавіллям повноважних осіб прокуратури не погодилась не лише потерпіла ОСОБА_7 , як і вона, а й суд апеляційної інстанції, на виконання ухвали якого і внесені відомості до ЄРДР та розпочаті наступні чотири вище зазначені кримінальні провадження, проте також без забезпечення надання в порядку ч.1 ст.214 КПК України, з тих же причин, повноважними особами Черкаської обласної прокуратури витягів з ЄРДР навіть цій потерпілій, що також є і черговим фактом дискримінації за ознакою релігії, а відповідно й порушенням ст.14 Конвенції, виконання вимоги якої, внаслідок власної службової недбалості, не

забезпечили і співробітники Національної поліції, які 17.10.2024 перебували на місці події, проте

лише для створення видимості виконання функціональних зв`язків правоохоронцями, які замість забезпечення правопорядку і конституційних гарантій фактично сприяли вчиненню злочинів організованій і добре відомій їм групі осіб за участю військовослужбовців.

Проте приховування службової недбалості причетних до цих подій співробітників Національної поліції, як і вище зазначених тяжких та особливо тяжких злочинів, що стосуються не лише системного, організованого порушення рівноправності громадян залежно від їх релігійних переконань і застосованого саме через це до них небезпечного для життя і здоров`я насильства організованою групою осіб у складі військовослужбовців, які публічно застосовуючи це незаконне насильство і зброю та інші засоби до цивільного населення України, немов до її пантів з РФ, намагались приховати свої обличчя під масками і балаклавами, забороняли викликати поліцію і фіксувати їх злочини на відеокамери телефонів, користуючись бездіяльністю прибулих за викликами в значній кількості поліцейських, відбирали у громадян їх мобільні телефони і зривали з будівель Черкаської єпархії Української православної церкви камери відеоспостереження, що має ознаки державної зради в умовах воєнного стану, корисної лише для ворогів України, також має ознаки окремого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Вважає, що дії осіб, і не лише правоохоронних органів, які щонайменше з 06:10 17.10.2024 отримавши особисто від заявника не лише телефонні повідомлення та SMS, та не лише письмову заяву про кримінальні правопорушення від 19.10.2024, по якій до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено відповідні відомості та розпочато досудові розслідування Черкаською обласною прокуратурою лише на виконання чергової ухвали слідчого судді по справі №711/8906/24, вчинені з тією ж метою, і також в період дії воєнного стану, що корисні лише для ворогів України та для підтримки повномасштабної воєнної агресії, також мають ознаки окремого, вище зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України. Службова недбалість і злочинна бездіяльність співробітників поліції, які в значній кількості після 04:00 17.10.2024 все ж прибули за викликами свідомих громадян і потерпілих, саме від вказаних вище тяжких та особливо тяжких злочинів, а не від «хуліганства», під виглядом якого, викривляючи дійсний перебіг подій, намагаються їх всіляко маскувати, які тривалий час перебували там в значній кількості не лише в складі більше 15 екіпажів патрульної поліції, а на місці події навіть спільного старшого керівника не мали, включно до прибуття на місце події на урочисті заходи міського голови Черкас, призвела до зафіксованих не лише на відео та розтиражованого в соцмережах та Інтернеті продовження розпочатих ще до 03:45 17.10.2024 добре організованих і керованих зацікавленими в цьому особами, як і ворогами України, масових публічних розправ і небезпечного для життя і здоров`я незаконного насильства над віруючими і духовенством Черкаської єпархії Української православної церкви.

На думку ОСОБА_5 саме ця службова недбалість поліцейських призвела і до настання саме тих тяжких і кривавих наслідків, що «прославили» Черкащину і владу України далеко за її межами, про які стало відомо, в числі перших особисто від неї й міському голові ОСОБА_8 (о 06:10), та з поданої неї заяви про кримінальне правопорушення (злочини) Уповноваженому Верховної Ради з прав людини, у тому числі в ООН, має ознаки самостійного кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України, що також вчинене в умовах воєнного стану і має бути ефективно розслідуване неупередженими слідчими ДБР, щоб Україна залишалась правовою державою і в ній діяло верховенство права, а не доцільне і корисне лише її ворогам свавілля.

За вказаних вище обставин початок кримінального переслідування в кримінальному провадженні №0003530 лише віруючих і духовенства Черкаської єпархії Української православної церкви, що вже набуло суспільного резонансу, тобто саме тих осіб, які і є потерпілими від вище вказаних злочинів, передбачених ч.3 ст.161, ч.4 ст.187, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.111 КК України, та які будучи впевненими, що навіть в період воєнного вторгнення РФ на територію України, наша Україна є і має залишатись правовою державою, де діє, на відміну від РФ, сила закону, а не закон сили, та які мали легітимні очікування на це, не отримавши належних і можливих на той час допомоги і захисту порушених конституційних прав і державних гарантій навіть від прибулих 17.10.2024 у зазначеній кількості на місце події за їх викликами і повідомленнями про кримінальні правопорушення співробітників Національної поліції, вимушені були вдатись до необхідної оборони (ст.36 КК України), має ознаки інших, самостійних кримінальних правопорушень, зокрема і передбачених ч.2 ст.372 КК України (притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності). Самостійно, голіруч та як могли в тих умовах саме ці потерпілі, а в їх числі і сама заявниця, захищали себе та її, охоронювані законом права та інтереси свої, та інших осіб, у тому числі й інтереси держави в період воєнного стану, від вище зазначеного суспільно небезпечного посягання, корисного лише ворогам України, що вчинялось організованою групою осіб за участю військовослужбовців, у тому числі співробітників СБУ, з використанням не лише вогнепальної зброї і спецзасобів, а кримінальне переслідування саме цих потерпілих «правоохоронцями», не лише само по собі є черговим незаперечним доказом обґрунтованості наведених вище доводів щодо дійсної мети реєстрації і розслідування кримінального провадження №0003530 за ознаками ч.4 ст.296 КК України (Хуліганство), а й містить знаки іншого самостійного кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.372 КК України, що також вчинене в умовах воєнного стану причетними до цього слідчими і прокурорами з використанням своїх офіційних повноважень.

Факт прибуття 17.10.2024 близько 05:00 та постійне перебування на місці події навіть військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , про участь яких разом з ними організована група нападників у військовій формі, та навіть з відмітками на ній «СБУ», повідомили не лише їй ще близько 5:45, коли вдерлись до будівлі Управління Черкаської єпархії, що по вул. Надпільна, 212 в м. Черкасах, і при застосуванні насилля, спецзасобів сльозогінного газу, та не лише металевих ланцюгів виганяли з всенощного богослужіння в ній потерпілих, при активній участі в цьому зафіксованого навіть на відео капілана Православної Церкви України та активного пошуку ними і знищення мережі відеоспостереження Черкаської єпархії, і не лише в місці зберігання її коштів, а потім за допомогою ломів і болгарки, використовуючи навіть привезений ними для цього генератор, зрізали й інші дверні запори, щоб вночі вдертись і до приміщення самого Свято-Михайлівського кафедрального собору, є черговим доказом добре організованої злочинної діяльності значної по кількості групи осіб з використанням військовослужбовців України проти цивільного населення України.

Тож, ці факти використання, і не лише військовим командуванням, військовослужбовців не для захисту та оборони народу України, а проти нього і його майна, для вчинення злочинів, всупереч визначеним функціям та вимогам ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України», відповідно до яких: «ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища», пояснюють чому приховується це свавілля, чому за отриманою від неї ще на місці події заявою про кримінальні правопорушення взагалі не внесені відомості до ЄРДР, а після початку проведення саме з 17.10.2024 урочистих гарнізонних заходів з використанням саме окупованого Свято-Михайлівського кафедрального собору та Управління Черкаської єпархії, навіть повторно подану нею заяву про кримінальні правопорушення (злочини) передбачені ч.3 ст.161, ч.4 ст.187, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.111 КК України з доданими до неї доказами на 21 арк., всупереч вимог ч.1 ст.214 КПК України та навіть після задоволення слідчим суддею нею поданої скарги з цього приводу при розгляді справи №711/8514/24, представники прокуратури намагались приховати саме в матеріалах кримінального провадження №0003530 від 17.10.2024 за ознаками ч.4 ст.296 КК України (Хуліганство), і неодноразово, та не лише під відеофіксацію при розгляді в суді поданих нею скарг на цю бездіяльність прокурора, а й в своїх листах, зокрема: від 28.10.2024 №09/1 -1831ВИХ-24, за підписом ОСОБА_9 ; від 30.10.2024 №54/1-6428ВИХ-24, за підписом ОСОБА_10 ; від 01.11.2024 №09/1-1921 ВИХ-24, за підписом ОСОБА_11 ; від 23.12.2024 №09/1-2599вих24, за підписом ОСОБА_12 , з поштовим відправленням лише від 21.01.2025, наполегливо рекомендували їй використовувати лише положення ч.3 ст.55 КПК України і звертатись лише з такою заявою - про визнання її потерпілою по «хуліганству», до слідчого поліції саме в цьому кримінальному провадженні, для визнання лише в ньому її потерпілою, що в свою чергу є доказом системної дискримінації не лише її прав за ознакою релігійних переконань. Це також є і доказом чергового факту порушення вимог ст.14 Конвенції особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції).

Також, заявник вважає, що саме тому і сукупність вище вказаних фактів і наявність не лише письмових доказів, у тому числі відео з цього приводу в Інтернет мережі, дають обґрунтовані підстави для її звернення з цією заявою про кримінальне правопорушення (злочин) передбачене ч.1 ст. 396 КК України, для якнайшвидшого внесення до ЄРДР цих відомостей, початку кримінального провадження і забезпечення с ефективного досудового розслідування в ньому.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.214 КПК України, ОСОБА_5 просила прийняти її заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.396 КК України, внести по ній відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове розслідування. Через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати їй, як заявнику та потерпілій від цього злочину, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заява про кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.396 КК України від 30.01.2025 ОСОБА_5 отримана Черкаською обласною прокуратурою 07.02.2025, однак, після отримання, відповідно до вимог ст.214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань в розумні строки не внесені і досудове розслідування не розпочате.

Також в судовому засіданні встановлено, що 24.02.2025 01.11.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси справа №711/1223/25 провадження №1-кс/711/371/25 скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Зобов`язано уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури розглянути заяву ОСОБА_5 від 30.01.2025 (поданої 04.02.2025), у строки визначені ст.214 КПК України, та про результати розгляду невідкладно повідомити заявника.

Разом з тим, листом Черкаської обласної прокуратури від 27.02.2025 за №31-196 вих-25 ОСОБА_5 було повідомлено про те, що на виконання ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2025 (справа №711/1223/25), повторно розглянуто її звернення від 30.01.2025, щодо неправомірних, на її думку, дій працівників правоохоронних органів Черкаської області та надано відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за її заявою.

Також заявнику роз`яснено його право на оскарження невнесення відомостей до ЄРДР до суду.

Як зазначає заявник у своїй скарзі, вказаний вище лист нею було отримано простим поштовим відправленням 05.03.2025 з печаткою поштового відділення від 03.03.2025, а тому вважає, що її права було порушені і вона має право оскаржити бездіяльність посадових осіб Черкаської обласної прокуратури.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем, прокурором передбаченого ч.1 ст.214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положеннями ст.25 КПК України (яка регламентує засаду публічності у кримінальному судочинстві) встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Ця норма пов`язана з ч.5 ст.214 КПК України згідно якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію про вчинення саме кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Тобто слідчий, прокурор зобов`язані проаналізувати викладені в повідомленні про злочин фактичні обставини діяння та визначити попередньо, під ознаки якого злочину, передбаченого статтею Особливої частини КК України, таке діяння підпадає.

Положення ст.214КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення саме кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Викладені норми права спростовують доводи заявника, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення передбачає обов`язок внесення відомостей до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Так, відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК до ЄРДР вноситься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Необхідність аналізу слідчим суддею змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення обумовлена тим, що, як правило, частина повідомлень про кримінальні правопорушення взагалі не містять відомостей про ознаки кримінального правопорушення, а лише вказує на інші правопорушення (адміністративні, дисциплінарні, тощо).

При розгляді даної скарги має бути враховано, що вирішення питання про внесення відповідних відомостей до ЄРДР на початку досудового розслідування нерозривно пов`язано з встановленням факту вчинення кримінального правопорушення, й відсутність у КПК України чіткого процесуального порядку встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення на цьому етапі є суттєвим процесуальним недоліком. Норми чинного процесуального законодавства закріплюють обов`язок здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реалізації завдань кримінального провадження, а не будь-якої інформації, направленої особою як заяви про вчинення злочину. Основним критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. Бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР у розумінні процесуального закону може мати місце лише уразі наявності в заяві інформації, яка свідчить про ознаки кримінального правопорушення.

Обставинами, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, є ознаки кримінального правопорушення та ознаки складу такого правопорушення. Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Водночас, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне. Наведене вище дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР повинні підлягати не будь-які заяви чи повідомлення («безпідставні заяви»), а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (ч.1 ст.214 КПК України). А тому невнесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви, яка не містить інформацію про вчинення дій, що мають ознаки кримінального правопорушення, не є бездіяльністю слідчого чи прокурора в розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України

Таким чином, при розгляді скарги на бездіяльність органів досудового розслідування, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, до компетенції слідчого судді входить аналіз змісту заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет наявності у ньому ознак такого правопорушення.

Детально вивчивши та надавши оцінку повідомленню заявника про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України - заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину, слідчий суддя вважає, що ні повідомлення ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення, ні долучені до повідомлення документи, не містять відомостей, які б вказували на вчинення, зазначених у повідомленні заявником кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, а тому на думку слідчого судді, не може бути безумовною підставою для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення уповноваженими особами прокуратури.

У судовому засіданні підтверджено представником, що саме ведення прямого ефіру ОСОБА_5 подій 17.10.2024 та невнесення після нього відповідними особами, без посилання на конкретних осіб, відомостей про ці події в ЄРДР вже є окремим злочином спрямованим на приховування тих злочинів, відомості про які потрібно було внести, щоб запобігти їхньому вчиненню. Таким чином, ОСОБА_5 подала повідомлення, на її думку, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, однак в повідомленні не зазначено ні осіб, хто вчинив це кримінальне правопорушення, ні осіб, дії яких потрібно перевірити на причетність, зазначено, що вважає, що саме правопорушення було вчинено.

Також, слід звернути увагу на те, що правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст.383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, однак не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказана вище інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в заяві ОСОБА_5 від 30.01.2025 об`єктивних даних, які б свідчили про ймовірність вчинення кримінального правопорушень, а викладених у заяві обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування. А бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР у розумінні процесуального закону може мати місце лише у разі наявності в заяві інформації, яка свідчить про ознаки кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 30.01.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду, а особою, без участі якої її постановлено, протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Повний текст рішення складено та проголошено 10.04.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1