Справа № 307/361/25
Провадження № 1-кс/307/139/25
УХВАЛА
06 березня 2025 року м.Тячів
Представник заявника вказує, що в ухвалі Тячівського районного суду від 31 січня 2025 року, зазначено, що 30 січня 2025 року, в період часу з 14 години 16 хвилин по 17 годину було проведено огляд також і транспортного засобу марки ВАЗ, легковий седан-В, реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Таким чином, від накладення арешту на майно до подачі даного клопотання пройшла достатня кількість часу для здійснення всіх передбачених законодавством дій, також було проведено необхідні слідчі дії, та отримано висновки, з?ясовано всі обставини провадження. Вилучений транспортний засіб під час обушку був оглянутий, він не становить жодного інтересу для слідства.
Представник заявника зазначає, що враховуючи, що за період перебування майна під арештом слідчим проведено всі необхідні слідчі дії, та в подальшому арешті відпала необхідність. Тому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Тячівського районного суду від 31 січня 2025 року на майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ, легковий седан-В, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », та повернути майно власнику - ОСОБА_4 . У разі відмови у скасуванні арешту, накладеного ухвалою Тячівського районного суду від 31 січня 2025 на майно, просить передати транспортний засіб марки ВАЗ, легковий седан-В, реєстраційний номер « НОМЕР_3 », на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_4 .
Заявник ОСОБА_4 , та його представник, адвокат ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явилися.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі посилаючись на те, що з використанням арештованого транспортного засобу було вчинено злочин, а відтак такий підлягає спеціальній конфіскації і не може бути повернутий власнику до завершення розгляду кримінального провадження.
Слідчий будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився та про причини неявки не повідомив.
Розглянувши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Задовольняючи клопотання про арешт майна слідчий суддя виходив з того, що враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що вказане майно, може бути використане, як доказ у кримінальному провадженні, а також врахувавши правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачене ч.2 ст. 173 КПК України, дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення поданого клопотання про арешт майна з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та накладення на нього арешту шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положеннями ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне провадження в рамках якого накладено арешт на майно до ЄРДР внесені за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Санкція ч.3 ст. 332 КК України передбачає, покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Разом з цим відповідно до статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а уразі, коли йогоне встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
В судовому засіданні встановлено, що вказаний транспортний засіб використовувався для перевезення пасажира ОСОБА_7 , з метою подальшої спроби незаконного перетину кордону останнім, а відтак використовувався як засіб для вчинення злочину та в силу положень ст. 96-2 КК України може підлягати спеціальній конфіскації.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як сторона захисту не представила слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності припинення дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до переконання, що внесене клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.132, 174, 309, 369, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 08 год. 50 хв. 10.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1