Справа № 175/9174/23
Провадження № 1-кп/175/568/23
Вирок

Іменем України

20 березня 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 , її представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0000130 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньо-технічною освітою, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України-

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_4 18.08.2023 року приблизно о 08:10 годині перебуваючи біля свого подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , побачила ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_8 проїздила на електромотоциклі, і на ґрунті сталих неприязних стосунків, діючи умисно та маючи намір спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , кинула в її бік мітлу, котру тримала в руках, після чого спровокувала словесний конфлікт із останньою.

У ході даного конфлікту, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого внаслідок завдання тілесних ушкоджень та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 підняла з землі мітлу, та тримаючи вказану мітлу двома руками, умисно спричинила ОСОБА_6 , котра в той момент знаходилась сидячи на електромотициклі позаду свого чоловіка, близько п`яти ударів в область лівого передпліччя та приблизно п`ять ударів вказаною мітлою в область тулуба ліворуч.

З метою припинення вказаних протиправних дій ОСОБА_8 встав з електромотоциклу та підійшовши до ОСОБА_4 з метою відібрати у останньої мітлу, а ОСОБА_6 в той час встала з вказаного електоромотоциклу та відійшла на безпечну відстань, після чого дістала свій мобільний телефон та увімкнула відеозапис з метою фіксування протиправних дій

ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_8 не зміг відібрати мітлу у ОСОБА_4 , яку та тримала в руках, після чого ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_6 та умисно нанесла ще один удар вказаною мітлою ОСОБА_6 в область лівого передпліччя. Далі злочинні дії ОСОБА_4 були припинені ОСОБА_8 , який забрав мітлу у ОСОБА_4 , котру та тримала в руках.

Зазначеними злочинними умисними діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синця - по задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині; десяти саден - в надплічній області ліворуч, в надлопатковій області ліворуч.

Зазначені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину не визнала і пояснила, що 18 серпня 2023 року приблизно о 08:10 годині перебуваючи біля свого подвір`я за адресою АДРЕСА_1 , побачила ОСОБА_6 , яка спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , який є її колишнім чоловіком і з яким вони мешкали близько 32х років проїздила на електромотоциклі, і на ґрунті сталих неприязних стосунків, кинула в її бік мітлу, котру тримала в руках, після чого повернулась до свого двору. Вона завдала потерпілій лише два удари, а не більше десяти.

Провина обвинуваченої у скоєнні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка у суді пояснила, що 18.08.2023 року приблизно о 08:10 годині вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , який є колишній чоловіком обвинуваченої їхали на щойно придбаному електромотоциклі по вул. Пушкіна в с. Любимівка до її матері, де проїжджаючи повз подвір`я обвинуваченої, остання вибігла з двору з мітлою та почала наносити їй держаком в праву сторону удари, потім забігши до подвір`я вона вибігла знову і нанесла близько п`яти ударів в область лівого передпліччя та приблизно п`ять ударів вказаною мітлою в область тулуба ліворуч. З метою припинення конфлікту її чоловік ОСОБА_8 встав з електромотоциклу та підійшовши до ОСОБА_4 з метою відібрати у останньої мітлу, а вона в той час встала з вказаного електоромотоциклу та відійшла на безпечну відстань, після чого дістала свій мобільний телефон та увімкнула відеозапис з метою фіксування дій. Однак ОСОБА_8 не зміг відібрати мітлу у ОСОБА_4 , яку та тримала в руках, після чого ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_6 та умисно нанесла ще один удар вказаною мітлою ОСОБА_6 в область лівого передпліччя. Цивільний позов підтримала у повному обсязі тому як обвинувачена своїми діями завдала їй моральних страждань, повідомила суду, що обвинувачена постійно її провокує і просила суд призначити найсуворішу міру покарання.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який у суді надав аналогічні пояснення як і потерпіла ОСОБА_6 , щодо обставин конфлікту 18 серпня 2023 року та нанесення його теперішній дружині ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченою.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у суді пояснила, що 18 серпня 2023 року вона побачила сусідку ОСОБА_11 , яка підмітала біля свого подвір`я, вони нетривалий час поспілкувались. Потім вона повернулась до свого подвір`я, і чула як їхав мотоцикл. Сам конфлікт вона не бачила, однак чула і потім обвинувачена повідомила їй, що на неї напали потерпіла разом зі своїм чоловіком ОСОБА_12 і показувала їй подряпини після конфлікту.

Крім переконливих пояснень потерпілого, свідка провина обвинуваченої підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження №0000130, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 серпня 2023 року із якого убачається, що: 19 серпня 2023 року до чергової частини ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від гр. ОСОБА_6 , про те, що 18 серпня 2023 року близько о 08.00 годині за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 умисно спричинила їй легкі тілесних ушкоджень (а.с.к.п. 1);

- рапортом ДОП ВП №8 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_13 , від 19 серпня 2023 року, із якого убачається, що в ході відпрацювання матеріалу ЄО № 9128, 9129 від 18.08.2023 року було зібрано матеріал у відношенні гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прож. в АДРЕСА_1 , яка спричинила тілесні ушкодження громадянці ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 . В діях гр. ОСОБА_4 вбачаються ознаки складу злочину передбаченого ст. 125 КК України. (а.с.к.п. 6);

- рапортом від 18 серпня 2023 року, із якого вбачається, що о 08:21 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.08.2023 року о 08:19 за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_6 , повідомила що зараз колишня дружина її чоловіка ОСОБА_4 напала на заявницю коли вона з чоловіком проїжджала поруч та мітлою побила мотоцикл. (а.с.к.п. 8);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18 серпня 2023 року, з якого убачається, що потерпіла ОСОБА_6 , повідомила про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.с.к.п. 11);

- висновком спеціаліста судово-медичного експерта №2640 від 18 серпня 2023 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому передпліччі, саден в надплічній та надлопатковій області ліворуч, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. (а.с.к.п. 13-15);

- протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_6 , та свідка ОСОБА_14 від 21 серпня 2023 року із відео записами до них, із яких убачається, що потерпіла за участю статиста та в присутності понятих розповіла про обставини та продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень. (а.с.к.п. 29-36);

- висновком експерта №2732е від 25 серпня 2023 року із якого вбачається, що згідно Висновку спеціаліста судово-медичного експерта №2640 від 18.08.2023 року, у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця - по задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині; десяти саден - в надплічній області ліворуч, в надлопатковій області ліворуч.

Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (синець блакитно-червоного кольору без чітких меж, садна з блідо-червоним дещо підсохлим дном нижче рівня оточуючої шкіри, шкіра навколо саден гіперемована) виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін до однієї доби до моменту огляду, тобто і в термін, на який вказує обстежена та дізнавач у постанові. За своїм характером, виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 в області тулубу ліворуч та лівому передпліччі, не суперечить механізму їх утворення, на який вказує остання в ході проведення слідчого експерименту за її участю. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 в області тулубу ліворуч та лівому передпліччі, не суперечить механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участю. (а.с.к.п. 42-45);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 листопада 2023 року із якого вбачається, що гр. ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , спеціаліста, статиста, понятих розповіла про обставини та продемонструвала механізм спричинення тілесних ушкоджень (а.с.к.п. 131-135);

- висновком додаткового експерта №3764е від 20 листопада 2023 року, із якого вбачається, що згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта №2640 від 18 серпня 2023 року у гр. ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця по задньо - зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині; десяти саден в надплічній області ліворуч, в надлопатковій області ліворуч. Локалізація та характер виявленого тілесного ушкодження у гр. ОСОБА_6 в області лівого передпліччя, не суперечить механізму його утворення, на який вказує гр. ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту від 16 листопада 2023 року за її участю. (а.с.к.п. 141-143);

Суд, при ухваленні вироку не посилається на інші матеріали кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні за клопотанням прокурора, оскільки вони не мають доказового значення для обґрунтування доведеності вини.

Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої.

Дослідивши вищезазначені експертизи, суд приходить до висновку, що вони відповідають вимогам кримінального-процесуального законодавства, яке регламентує проведення цих експертиз, є належно вмотивованою, даною на підставі повного вивчення матеріалів справи. Висновки експертизи суд кладе в основу вироку.

Суд критично ставиться до плутаних пояснень обвинуваченої ОСОБА_4 , щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень, та обставин сварки надані у судовому засіданні, які змінювала з метою уникнення суворого покарання за скоєння кримінального правопорушення. Окрім того, в судовому засіданні під час допиту пояснила суду, що завдавала потерпілій ОСОБА_6 два удари, а тому доводи її захисника ОСОБА_5 , суд розцінює як спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення покарання і вважає безпідставними та такими, що не знайшли підтвердження, оскільки ці доводи спростовуються дослідженими доказами, зокрема висновками судово-медичних експертиз, а тому правові підстави для ухвалення виправдовувального вироку у суду відсутні.

Таким чином, незважаючи на виниклу між потерпілою і обвинуваченою сварку, яка переросла в бійку, дії обвинуваченої не носили за своїми об`єктивними ознаками суцільно захисний характер, про які вона зазначила під час допиту в судовому засідання, напроти її цілеспрямовані дії, свідчать про направленість умислу обвинуваченої саме на спричинення тілесних ушкоджень та категорично не можуть свідчити про вчинення дій в межах необхідної оборони, відсутність умислу та нездатність керувати своїми діями, що також встановлено судом під час перегляду відеозапису.

Окрім того, суд вважає, що допитані свідки добросовісно плутаються в сприйнятті і відтворенні деяких незначних обставин подій які сталися, враховуючи сплив часу.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Таким чином, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм оцінку згідно з вимогами ст.94 КПК України, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Про це свідчать встановлені конкретні обставини, логіка розвитку подій, характер встановлених стосунків між обвинуваченим та потерпілим, висновки проведених експертиз та протоколи слідчих дій.

Так, у відповідності до припису ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази, покладені в основу вироку, були зібрані з дотриманням процесуального законодавства, а тому розцінюються судом як допустимі.

При ухваленні вироку суд не посилається на інші матеріали кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні за клопотанням прокурора, оскільки вони не мають доказового значення.

Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за обставин, встановлених органом досудового розслідування і викладених у обвинувальному акті, та про необхідність призначення покарання, передбаченого законом.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини справи й особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують її покарання, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи із загальних принципів призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_4 , позицію органу обвинувачення і потерпілої.

Виходячи із вищезазначеного, з урахуванням обставин справи, наслідків вчинення кримінального правопорушення для потерпілої, а також даних про особу ОСОБА_4 , яка скоїла умисні дії, суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції інкримінованої статті кримінального закону, вважаючи, що таке покарання буде справедливим і достатнім, відповідати особі ОСОБА_4 і обставинам вчиненого нею кримінального правопорушення.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 1000, 000 грн.

Дослідивши надані потерпілими докази на обґрунтування позову у частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх підлягаючими частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.10, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позов в частині стягнення моральної шкоди у повній мірі не обґрунтований відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, оскільки факт спричинення моральної шкоди знайшов своє підтвердження відповідно до наданих суду доказів.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Протиправними діями обвинуваченої був порушений звичайний уклад життя потерпілої у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень, що призвело зокрема до психологічного болю.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе частково задовольнити цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченої, стягнувши з ОСОБА_4 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , - 3 000,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , не обирався.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та піддати кримінальному покаранню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Судові витрати відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000130 , а саме: диск залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду у розмірі 3 000,00 гривень.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1