Ширяївський районний суд Одеської області
04.02.2025 Справа №: 518/146/25 Провадження № 1-кп/518/33/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2025 року сел. Ширяєве

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду сел. Ширяєве Одеської області кримінальне провадження №0000725 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Ширяївським районним судом Одеської області від 18.12.2024 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин, покарання не відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2025 року до Ширяївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000725 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Згідно змісту обвинувального акту ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у наступному.

12.12.2024 року біля 17:10 годин мешканець с. Подільці Березівського району Одеської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив повз будівлю АТ «Ощадбанк», розташовану по вул. Грушевського, 126, в селищі Ширяєве Березівського району Одеської області, де на прилеглій території побачив легковий автомобіль марки ВАЗ-2107 фіолетового кольору, д/з НОМЕР_2 , 1996 року випуску, та у нього раптово виник умисел на заволодіння даним автомобілем.

Реалізуючи вищевказаний умисел, ОСОБА_5 впевнився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та користуючись відсутністю власниці транспортного засобу та сторонніх осіб, керуючись корисливими мотивами, з метою заволодіння чужим майном, відчинив незачинені на замикаючий пристрій двері автомобіля марки ВАЗ-2107 фіолетового кольору, д/з НОМЕР_2 , 1996 року випуску, та за допомогою ключа, який знаходився у замку запалення, привів двигун автомобіля у робочий стан та незаконно заволодів даним автомобілем і поїхав у напрямку вулиці Захисників України в с-щі Ширяєве Березівського району Одеської області, де і був зупинений працівниками поліції.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 50000 ( п`ятдесят тисяч ) гривень.

Крім цього, до суду надійшла угода, укладена між заступником керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості від 21.01.2025 року, якою досягнуто наступних умов.

Відповідно до змісту Угоди, підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і прийняв на себе зобов`язання беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення в судовому провадженні.

Також сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У підготовчому судовому засіданні судом виконано вимоги, передбачені статтями 342-345 та 474 КПК України (прокурором оголошено обвинувальний акт, обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення, судом з`ясовано в обвинуваченого чи визнає він себе винним, оголошено текст угоди про визнання винуватості, обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення угоди, перевірено, чи добровільно обвинуваченим укладено угоду).

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, потерпілої, яка не заперечувала проти затвердження угоди, перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії досудового розслідування, судове провадження за згодою сторін кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

У разі незгоди однієї із сторін із продовженням судового провадження у загальному порядку досудове розслідування продовжується в загальному порядку.

Судом з`ясовано, що згідно вироку від 18.12.2024 року Ширяївським районним судом Одеської області ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Згідно змісту вказаного вироку, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що 30.11.2024 приблизно о 22:00 годині ОСОБА_5 разом із своїм батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою мешкання: АДРЕСА_1 , вживали алкогольні напої, під час чого, ОСОБА_5 , розпочав сварку відносно свого батька ОСОБА_7 , через погане ставлення останнього до покійної матері.

Під час вказаної сварки у ОСОБА_5 , раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . При цьому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, та свідомо бажаючи цього, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою, кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із своїм батьком ОСОБА_7 , вийшли з житлового будинку та на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел, схопив своєю правою рукою дерев`яну палицю, підійшов впритул до ОСОБА_7 , та завдав один удар в область обличчя останнього вище вказаною палицею, внаслідок чого, останній не втримавши рівновагу впав на землю.

ОСОБА_5 , продовжуючи своє протиправне діяння знову наблизився впритул до ОСОБА_7 та своїм кулаком правої руки завдав ще п`ять ударів в область тулубу останнього. ОСОБА_5 , вказаними умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді двох саден лівої надбрівної ділянки та синця верхньої повіки лівого ока, які згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що наразі відбуває покарання за вироком суду від 18.12.2024 року.

Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, угодою при визнання винуватості не враховано покарання, призначене за вироком від 18.12.2024 р., не застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України.

За наведених обставин суд вбачає, що умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам ч. 4 ст. 70 КК України, тому суд вважає за необхідне відмовити у її затвердженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 21.01.2025 року між заступником керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000725 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Ухвала про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1