ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,.

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000523 від 07.12.2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Доманівка, Миколаївської області, громадянина України, який має середню - спеціальну освіту (тесляр), до затримання неофіційно працював робочим на будівельних майданчиках м. Одеси, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 06.10.2020 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2) 09.07.2021 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України остаточно до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; 3)13.07.2023 року Доманівським районним судом Миколаївської області, за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ст. 70, 71 КК України остаточно до позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, умовно-достроково звільненого на відбутий строк 1 рік 11 місяців 9 днів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє безперервно до теперішнього часу.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він під час дії воєнного стану в Україні 06 грудня 2024 року приблизно о 18:30, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , маючи судимість за скоєння злочинів, передбачених ст. 185, ст. 162, ст. 186 КК України, тобто діючи повторно, шляхом погрози застосування насильства, яке виразилося у висловленні усної фрази неповнолітньому ОСОБА_7 «Ты у меня сей час ляжешь, останешься без зубов», яка була сприйнята ним як реальна, утримуючи в руках його мобільний телефон у корпусі чорного кольору марки «SAMSUNG» моделі «GALAXYA05S» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» із номером НОМЕР_3 , який перед цим взяв у ОСОБА_7 для здійснення одного дзвінка під його контролем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого збагачення за рахунок заволодіння чужим мобільним телефоном, розуміючи усвідомлення потерпілим його дій з відкритого заволодіння майном, відбіг від нього та побіг у двори багатоповерхових будинків, тим самим отримав реальну змогу в подальшому розпорядитися незаконно вилученим мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив власнику майнову шкоду у розмірі його ринкової вартості 5 136 гривень 30 копійок.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 у судовому засіданні участі не приймали, прокурором було надано заяву від законного представника потерпілого про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 без їх участі. Згідно заяви, потерпіла сторона цивільний позов не заявляє, міру покарання просить призначити на розсуд суду відповідно до Закону.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав, відмовився від давання показань.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставин, вчинив кримінальне правопорушення та показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, із погрозою застосування насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 відсутні.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченого, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу; соціальне положення (неодружений, дітей не має, має місце реєстрації та місце проживання); стан здоров`я (на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має; те, що ОСОБА_6 раніше судимий, в тому числі й за злочин проти власності; повністю визнає вину у вчиненому; те, що потерпіла сторона не має до обвинуваченого претензій матеріального чи морального характеру та не наполягає на призначені суворого покарання; наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових (інших) кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його ставлення до скоєного, а також приймаючи до уваги думку прокурора в судових дебатах, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуто лише під час ізоляції обвинуваченого від суспільства, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст. 69, ст. 75 КК України, суд не знаходить.

Саме таке покарання та спосіб його виконання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст. ст. 118, 122 КПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого, ОСОБА_8 , витрати на залучення експертів, а саме за проведення судової товарознавчої експертизи №5538/24 від 16.12.2024 року у розмірі - 320 (триста двадцять) грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.12.2024 року - скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

В рамках даного кримінального провадження, відповідно до протоколу затримання від 17.12.2024 року, ОСОБА_6 було затримано 17.12.2024 року в порядку ст. 208 КПК України, та ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2024 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 слід зарахувати у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 17.12.2024 року (тобто з моменту фактичного затримання) до дня набрання цим вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Враховуючи призначений вид покарання, суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін, як гарантію виконання вироку суду.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім ) років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати покарання призначене за вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 13.07.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_6 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років та 1 (один) місяць.

Обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін. Запобіжний захід у виді тримання під вартою припиняє свою дію після набрання вироком суду законної сили.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження, а саме:

- період з 17.12.2024 року (тобто з моменту фактичного затримання) до дня набрання цим вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого, ОСОБА_8 , процесуальні витрати на залучення експертів, а саме за проведення судової товарознавчої експертизи №5538/24 від 16.12.2024 року у розмірі - 320 (триста двадцять) грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.12.2024 року - скасувати.

Речові докази, відповідно до постанови слідчого від 11.12.2024 року, а саме:

- мобільний телефон марки Samsung «Galaxy A05S» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 і порожнім сім лотком - повернути потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або законному представнику потерпілого ОСОБА_8 .

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі п. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження, які присутні у судовому засіданні, та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який в судове засідання на проголошення вироку не прибув.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1