Справа № 177/1951/24
Провадження № 1-кп/177/50/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000948 від 01.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Слов`янка Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інвалідності не має, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого:

- 24.04.2019 Красноармійським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- 23.11.2021 Красноармійським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України, з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 01.12.2022 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

19.07.2024 приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_3 перебуваючи біля фермерського господарства «Надеждівка» (ФГ «Надеждівка») розташованого за адресою: вул. Затишна, буд. 3 а у с. Надеждівка Криворізького району Дніпропетровської області, з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, схопив своєю правою рукою пальці правої руки ОСОБА_7 та стиснувши, почав скручувати їх в сторону, спричинивши останньому різку фізичну біль, в результаті чого заподіяв ОСОБА_7 закритий перелом 2-ї п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, вказував про щирість каяття. Пояснив, що в день народження брата ОСОБА_7 мала місце подія, що негативно вплинула на їх відносини з братом. Так, в ході святкування іменин брата, останній відпустив собаку, яка одразу кинулася до дитячого візочка, в якому перебував його малолітній син, налякавши останнього. Не бажаючи в цей з`ясування стосунків при дітях, він з цивільною дружиною та дітьми покинув святкування. Однак, 19.07.2024 він виріши з`ясувати стосунки з братом з приводу вищевказаних подій, для чого у вечірній час прибув до місця його роботи в с. Надеждівка, біля тракторної бригади. Пояснив, що в ході з`ясування стосунків, він наніс ляпас своєю правою рукою в ліву частину обличчя брата, на що останній у відповідь застосував силу (удушуючий прийом) та вони разом упали на землю, після чого він схопив свою правою рукою пальці правої руки ОСОБА_7 та стиснувши вигнув їх в іншу сторону, після чого ОСОБА_7 закричав від болю.

Зазначав, що щиро розкаюється в тому, що сталося. Просив суд не застосовувати до нього суворого покарання, оскільки він має на утриманні дитину, має міцні соціальні зв`язку, перебуває у цивільному шлюбі де виховуються двох дітей, а потерпілий до нього претензій не має.

Потерпілий ОСОБА_7 неодноразово викликався до суду (а.с. 52, 73, 79, 80-83, 86), але в судове засідання жодного разу не з`явився. Матеріали справи містять його заяву про можливість закриття провадження (а.с. 94), якій оцінка надана в ухвалі суду від 14.03.2025 (а.с. 101), а також заяву від 13.03.2025 про те, що він претензій до обвинуваченого не має, просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 97).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження інших доказів по даному кримінальному провадженню щодо обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності їх позиції відсутні, учасникам судового провадження роз`яснено, що при застосуванні ч.3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він розуміє зміст цих обставин та позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, крім того у суду немає сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, оцінюючи зібрані по справі докази щодо характеризуючих матеріалів, суд дійшов висновку щодо підтвердження поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Судом встановлено, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, вину визнав повністю, розкаявся в вчиненому, перебуває у цивільному шлюбі, в якому виховує двох дітей, зокрема малолітнього сина ОСОБА_8 , офіційно не працевлаштований, але має постійні підробітки, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 60), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 56, 58), раніше судимий (а.п. 54).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, оскільки він визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене та негативно оцінює кримінальне правопорушення.

Обставин, які обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено. Доводи прокурора про необхідність визнання як обтяжуючої обставини «вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних стосунках», що передбачена п. 6-1 ч.1 ст. 67 КПК України, суд розцінює критично, адже така обтяжуюча обставина не вказана в обвинувальному акті, відповідно не ставилася у вину обвинуваченому та він від неї не захищався. Суд розглядає кримінальне провадження лише в межах висунутого обвинувачення, а під час судового провадження зміст обвинувачення не змінювався.

Беручи до уваги вищевикладене, зокрема обставини кримінального правопорушення, його наслідки, з урахуванням щирого каяття обвинуваченого, відсутності претензій потерпілого до обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді обмеження волі в межах санкції інкримінованої статті. Менш суворе покарання передбачене в санкції статті - виправні роботи, не може бути застосовано, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, щиро розкаюється у вчиненому, жалкує про наслідки правопорушення, беручи до уваги висновки органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.с. 33-35), суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання. Суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

В рамках даного кримінального провадження, відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст. 373, ст. 374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Матеріали кримінального провадження № 0000948 від 01.08.2024 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/1951/24 (провадження № 1-кп/177/50/25).

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1