УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000443 від 17.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02.12.2024 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000443 від 17.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України, а саме: на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Poco» модель 2201117PG, у чохлі прозорого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 ; флеш-накопичувач «Kingston» 64 GB..

Клопотання подане поштовим відправленням 29.11.2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000443 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, за фактом дій осіб-власників та посадових осіб ТОВ «Новатек-Електро», ТОВ «Елімпекс», що мають ознаки допомоги (пособництва) державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 займає посаду бухгалтера ТОВ «Новатек-Електро», та обізнана щодо діяльності даного підприємства.

28.11.2024, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Poco» модель 2201117PG, у чохлі прозорого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 ; флеш-накопичувач «Kingston» 64 GB.

В подальшому постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами, оскільки на них містяться відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження.

Зазначили, що у разі повернення вилучених речей існує загроза їх знищення з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні необхідно призначити і провести ряд судових експертиз щодо вилученого майна, інформації, яка міститься, стосується обставин.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Незастосування даного виду заходу забезпечення кримінального провадження суттєво зашкодить кримінальному провадженню, призведе до втрати та зникнення речових доказів, які зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Прокурор підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та просив задовольнити клопотання.

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення клопотання, вказала, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, стороною обвинувачення не доведено значення вилучених мобільних телефонів як речових доказів, прями дозвіл на вилучення ухвалою про обшуку не надавався, інформація, яка міститься на мобільному телефону флеш носії, має абстрактний характер.

Дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Так, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000443 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України..

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.11.2024, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Poco» модель 2201117PG, у чохлі прозорого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 ; флеш-накопичувач «Kingston» 64 GB.

Водночас, матеріалами провадження у їх сукупності підтверджується, що вилучене у вказаній квартирі майно має значення для досудового розслідування, бути знаряддям вчинення злочину, зберігати на собі його сліди, бути доказами під час судового розгляду, а також може бути використане для підтвердження причетності осіб до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

28.11.2024 постановою слідчого Головного слідчого управління СБ України зазначене майно визнано речовими доказами.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Дослідивши доводи клопотання та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, виявленого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, які були засобами вчинення злочинів, та залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Згідно абзацу 2 ч. 6 ст. 236 КПК України якщо під час обшуку слідчий, прокурор виявив доступ чи можливість доступу до комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, для виявлення яких не надано дозвіл на проведення обшуку, але щодо яких є достатні підстави вважати, що інформація, що на них міститься, має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурор, слідчий має право здійснити пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Надані прокурором дані в протоколі обшуку, результати огляду вилученого майна, підтверджують висновки в постанові від 28.11.2024 року про визнання вилученого майна речовими доказами, те що фактичні дані, які її містять, дають підстави для висновків на даній стадії, що майно є засобом чи знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення у зв`язку з чим їх вилучення не протирічить правилам ст. 168 КПК України.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, обсяг фактичних обставин кримінального провадження, зокрема щодо залучення засобів мобільного зв`язку, комп`ютерної техніки в ході вчинення злочину, даних на підтвердження, що виявлене майно містить на собі сліди злочину, з метою збереження речових доказів та проведення експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 28.11.2024 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні як на речові докази.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Poco» модель 2201117PG, у чохлі прозорого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 .

- флеш-накопичувач «Kingston» 64 GB.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1