ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/765/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537, 539 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

30.12.2024 року начальник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковник внутрішньої служби ОСОБА_10 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просив привести вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року, яким засуджено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до положень Закону України Закону України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. 74 КК України.

Оскаржуваною ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника державної установи полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 відповідно до статей 537, 539 КПК України та ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції зазначив, що звільнити ОСОБА_7 від покарання, ураховуючи приписи п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, неможливо, оскільки вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року призначено засудженому покарання за всі епізоди крадіжки, які кваліфіковано за однією частиною статті 185 КК України, а тому Дзержинський районний суд м. Харкова неправомочний виключити окремі епізоди з цього вироку суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокурором та представником ДУ "Олексіївська виправна колонія (№25)" подані апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.01.2025 року, задовольнивши клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 та привести вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року щодо ОСОБА_7 до вимог чинного законодавства, а саме до вимог Закону України Закону України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», шляхом застосування положень ч.2 ст. 74 КК України.

Начальник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.01.2025 року та задовольнити його клопотання, закривши кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року за вчинення діянь від 28.02.2023 року від 01.08.2022 року близько 22 год. 43 хв., 26.10.2022 року та від 27.10.2022 року на підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, прокурор та представник установи виконання покарань, апеляційні доводи яких є фактично тотожними, апелянти зазначають, що 09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», тому наявні підстави привести вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року у відповідність до чинного законодавства, оскільки ОСОБА_7 не підлягає кримінальної відповідальності за вчинення діянь від 01.08.2022 року о 22 год. 43 хв., від 26.10.2022 року, від 27.10.2022 року.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги, думку засудженого, який не заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, дійшла висновку про те, що усі апеляційні скарги підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції ці вимоги кримінального процесуального закону не дотримані.

Зокрема, 09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Наведеним вище Законом у ст. 51 КУпАП, якою передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищено верхню межу вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула й на кваліфікацію таких кримінально караних діянь як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладений в постанові від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24), Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зміни, унесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

При з`ясуванні, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, необхідно брати до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме за скоєння крадіжки:

- 01.08.2022 року близько 16 год. 30 хв., під час дії воєнного стану, здійснив крадіжку велосипеда марки «Feltq220», чорно кольору, вартістю, згідно з висновком експерта №2918 від 31.10.2022, 10666,33 грн. Після цього ОСОБА_7 викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на суму 10666,33 грн;

- 01.08.2022 року близько 22 год. 43 хв., під час дії воєнного стану, здійснив крадіжку велосипеда марки «Ардіс», темно-вишневого кольору, вартістю, згідно з висновком експерта №2902 від 31.10.2022, 1800,00 грн, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на суму 1 800,00 грн;

- 15.08.2022 року близько 18 год. 20 хв., під час дії воєнного стану, здійснив крадіжку велосипеда марки «Optimabikes», чорно-білого кольору, згідно з висновком експерта №2909 від 31.10.2022, вартістю 5369,80 грн, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на суму 5369,80 грн;

- 25.08.2022 року близько 19 год. 00 хв., під час дії воєнного стану, здійснив крадіжку велосипеда марки «CANOONDALE TAILE», сірого кольору, вартістю, згідно з висновком експерта №3062 від 14.11.2022, 14890,00 грн, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому, матеріальні збитки на суму 14890,00 грн;

- 05.09.2022 року близько 10 год. 50 хв., під час дії воєнного стану, здійснив крадіжку велосипеда марки «TitanTornado», темно-зеленого кольору, вартістю, згідно з висновком експерта №2573 від 07.10.2022, 3475,00 грн, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на суму 3475,00 грн;

- 26.10.2022 року о 16 год. 45 хв., під час дії воєнного стану, з приміщення магазину шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку бездротових навушниківи марки «Wireless»TWS-4, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальні збитки на суму 399,00 грн;

-27.10.2022 року о 12 год. 10 хв., під час дії воєнного стану, здійснив крадіжку бездротової клавіатури марки «APE» вартістю 179,00 грн, батончиків вафельних Kitkat Chunky 40 г у кількості 9 штук, вартістю 17,00 грн за 1 шт., всього на суму 153,00 грн, та перехідника для телефону micro USB вартістю 29,00 грн, всього на суму 361,00 грн, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальні збитки на загальну суму 361,00 грн.

Згідно із Законом України від 02.12.2021 року № 1928-IX «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року становив 2481 грн, відповідно податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян у 2022 році становили 1240,50 грн.

Таким чином, розмір вартості викраденого майна, з якого наставала кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2022 року, становив 2481 грн.

Отже, з огляду на наведений вище висновок об`єднаної палати та зміст положень ПК України й Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом викрадення 01.08.2022 року близько 22 год. 43 хв., 26.10.2022 року та 27.10.2022 року вартість цього майна була меншою ніж 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що застосовувалися у 2022 році, і це діяння не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З огляду на викладене, вчинене ОСОБА_7 діяння за вищевказаними епізодами, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, а тому суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)»

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за кожним епізодом кримінального правопорушення ОСОБА_7 не призначалось окремо покарання, оскільки кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Крім того, залишення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року без змін призведе до того, що ОСОБА_7 буде засуджено за епізодами діянь від 01.08.2022 року о 22 год. 43 хв., від 26.10.2022 року, від 27.10.2022 року, караність яких усунута Законом № 3886-IX від 18.07.2024 року, адже до цих діянь має застосуватися положення ст. 5 КК України, оскільки вони не є кримінально караним та не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Тобто, вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року буде засуджено ОСОБА_7 за вчинення діянь, за скоєння яких він не може нести кримінальну відповідальність.

При цьому, застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року не впливає на розмір покарання, призначеного за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року за ч.4 ст.185 КК України та який є мінімальним за санкцією цього Закону.

Отже, апеляційні доводи прокурора та представника установи виконання покарань про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню до ОСОБА_7 , ґрунтуються на нормах процесуального та матеріального права, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що до засудженого не підлягають застосуванню положення ч.2 ст.74 КК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні подання адміністрації установи виконання покарань про приведення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року стосовно ОСОБА_7 до вимог чинного законодавства є помилковим, а тому колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора та представника установи виконання покарань в цій частині.

Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Дотримуючись вимог п.4 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нової, якою переглянути подання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 , задовольнивши його з мотивів, що наведені вище.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами та вимогою начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 про необхідність закриття кримінального провадження, за яким ухвалено вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року щодо ОСОБА_7 , за вищезазначеними епізодами на підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України, оскільки ця процесуальна можливість передбачена лише за наслідками судового розгляду справи по суті, а не в порядку розгляду питань за правилами ст.ст.537, 539 КПК України, у зв`язку з чим подана апеляційна скарга представника установи виконання покарань підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів також дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки в своїй апеляційній скарзі останній не зазначає, що необхідно зробити апеляційному суду після застосування до засудженого положень ч.2 ст.74 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року за епізодами вчинення злочину за ч.4 ст.185 КК України від 01.08.2022 року о 22 год. 43 хв., від 26.10.2022 року та від 27.10.2022 року, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_7 за іншими епізодами від 01.08.2022 року о 16 год. 30 хв., від 15.08.2022 року, від 25.08.2022 року, від 05.09.2022 року за кримінальним провадженням, в якому ухвалено вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року, на час вчинення кримінального правопорушення перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому ці діяння є кримінально караними та підпадають під ознаки злочину за ч. 4 ст. 185 КК України.

З огляду на викладене, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, ухваливши нову, якою подання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 задовольнити, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року приведенню у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року, шляхом застосуванню до засудженого ОСОБА_7 положень ч.2 ст.74 КК України та звільненню останнього від відбування покарання за епізодами вчинення злочину за ч.4 ст.185 КК України від 01.08.2022 року о 22 год. 43 хв., від 26.10.2022 року, від 27.10.2022 року, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Таким чином, належить вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами від 01.08.2022 року о 16 год. 30 хв., 15.08.2022 року, 25.08.2022 року, 05.09.2022 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Окрім того, належить врахувати, що за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.02.2023 року задоволено цивільний позов потерпілої за епізодом вчинення злочину від 01.08.2022 року, але ухвалою апеляційного суду звільнено ОСОБА_7 від покарання за цим епізодом діяння, у зв`язку з чим належить роз`яснити сторонам, що усі питання щодо вирішення долі цивільних позовів підлягають розгляду в порядку чинного законодавства, в тому числі на підставі ст.ст.537, 539 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нову увалу.

Подання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 про приведення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 до вимог чинного законодавства задовольнити.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

На підставі ч.2 ст.74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 лютого 2023 року за епізодами вчинення злочину за ч.4 ст.185 КК України від 01 серпня 2022 року близько 22 год. 43 хв., від 26 жовтня 2022 року, від 27 жовтня 2022 року, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 лютого 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами від 01 серпня 2022 року близько 16 год. 30 хв., 15 серпня 2022 року, 25 серпня 2022 року, 05 вересня 2022 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Роз`яснити сторонам, що питання щодо цивільних позовів за епізодами декриміналізації тих діянь, які кваліфікувалися як крадіжки за ч.4 ст.185 КК України, підлягають вирішенню судом першої інстанції в порядку ст.ст.537, 539 КПК України.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: