справа № 619/8981/24
провадження № 1-кс/619/152/25
УХВАЛА

іменем України

13 лютого 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 07 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України,

встановив:

13 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 07 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що група осіб у складі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з метою особистого збагачення, організували злочинну схему незаконного зберігання, транспортування та збуту тютюнової продукції без марок акцизного податку та з підробленими марками акцизного податку.

Встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є одним з учасників злочинної схеми та займається транспортуванням та збутом тютюнових виробів.

Злочинна діяльність ОСОБА_7 підтверджується доказами отриманими у ході досудового розслідування, а саме:

- матеріалами отриманими від 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за результатами виконання доручення процесуального керівника;

- протоколами за результатами проведення НСРД, з яких вбачається, що 16.10.2024 року приблизно о 16 год 59 хв ОСОБА_7 приїхала на транспортному засобі марки «Skoda», модель «Fabia», сірого кольору до супермаркету «Класс» за адресою: м. Харків, вул. О. Альошина, 8, де зустрілася з ОСОБА_8 та за грошові кошти у сумі 500 грн 00 коп. здійснила збут останньому 10 пачок незаконно виготовлених тютюнових виробів без марок акцизного податку.

- протоколом обшуку від 13.11.2024 року транспортного засобу марки «Skoda», модель «Fabia», сірого кольору, державний номер « НОМЕР_1 », який згідно інформації з ІПНП належить на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В даному транспортному засобі було виявлено та вилучено незаконно виготовлені тютюнові вироби;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який показав, що 16.10.2024 року приблизно о 16 год 59 хв придбав за 500 гривень у ОСОБА_7 , яка приїхала на автомобілі «Skoda Fabia», сірого кольору до супермаркету «Класс» за адресою: м. Харків, вул. О. Альошина, 10 пачок тютюнових виробів;

- протоколом впізнання ОСОБА_7 свідком ОСОБА_8 .

У своїй злочинній діяльності ОСОБА_7 для транспортування незаконно виготовленої тютюнової продукції, використовувала транспортний засіб марки «Skoda», модель «Fabia», сірого кольору, державний номер « НОМЕР_1 » який виступав знаряддям вчиненням кримінального правопорушення.

29 січня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було повідомлено про зміну підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

Відповідно до інформації реєстраційної карти транспортного засобу було встановлено, що після повідомлення про зміну підозри ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України, одразу 30 січня 2025 року відбувається перереєстрація зазначеного транспортного засобу на іншого власника, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», сірого кольору, державний номер « НОМЕР_1 », на якому пересувалась ОСОБА_7 був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та підпадає під ознаки положень ст. 98 КПК України.

Окрім цього, санкції ч. 1 ст. 204 КК України передбачають обов`язковий вид покарання штраф від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів, що вказує на необхідність досягнення мети арешту у відповідності до положень п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 961 КК України, визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 204 КК України.

У зв`язку із цим прокурор просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Також для забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, просить розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

В судове засідання прокурор подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дане клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, слідчим суддею розглядається без повідомлення власника майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3, ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підставі ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,07 березня 2024 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України.

29 січня 2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було повідомлено про зміну підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 204 КК України передбачає обов`язковий вид покарання штраф від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів, що вказує на необхідність досягнення мети арешту у відповідності до положень п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Так, положеннями ч. 1 ст. 961 КК України, визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 204 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», сірого кольору, державний номер « НОМЕР_1 », на якому пересувалась ОСОБА_7 був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та підпадає під ознаки положень ст. 98 КПК України.

Відповідно до інформації реєстраційної карти транспортного засобу було встановлено, що на наступний день після повідомлення про зміну підозри ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України фактично одразу відбувається перереєстрація зазначеного транспортного засобу на іншого власника: 30 січня 2025 року перереєстровано ТЗ із укладанням договору купівлі-продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_2 , адреса власника: АДРЕСА_2 .

Органом досудового розслідування доведено, що у своїй злочинній діяльності ОСОБА_7 для транспортування незаконно виготовленої тютюнової продукції, використовувала транспортний засібмарки «Skoda», модель «Fabia», код кольору - сірий, державний номер « НОМЕР_1 », номер двигуна НОМЕР_3 , vin ТЗ - НОМЕР_4 , який виступав знаряддям вчиненням кримінального правопорушення.

Метою арешту нерухомого майна підозрюваної ОСОБА_7 є забезпечення кримінального провадження та, зокрема, забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відповідність клопотання прокурора вимогам ст.ст. 170-172 КПК України та наявність підстав для арешту.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведені ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, пошкодження рухомого майна- легкового автомобіля марки «Skoda», модель «Fabia» його власником, а тому власник на даний час може користуватись вказаним автомобілем.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, вважає у цьому випадку співрозмірним накладення арешту на указане майно із встановленням заборони його відчуження, розпорядження для забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.

Зазначений спосіб накладення арешту не призведе до надмірного втручання у право особи, яка може вільно користуватись (правоволодіння - це забезпечена законом можливість фактичного панування над річчю, утримання її у сфері свого господарювання) своїм майном.

При цьому негативних наслідків від встановлення такої визначеної законом заборони щодо цього майна, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачене покарання у виді конфіскації майна і слідчим надані дані, якими підтверджується право власності на вказане майно, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, враховуючи, що незабезпечення схоронності вищевказаного майна підозрюваного може призвести до його відчуження третім особам, слідчий суддя приходить до переконання про можливість частково задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане у клопотанні сторони обвинувачення майно з метою забезпечення в майбутньому можливої конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження у кримінальному провадженні № 0000037 від 07 березня 2024 року, на рухоме майно, а саме на:автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», 2002 року випуску, код кольору - сірий, державний номер « НОМЕР_1 », номер двигуна НОМЕР_3 , vin ТЗ - НОМЕР_4 , який до 30 січня 2025 року належав на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_5 , на підставі реєстрації б/в ТЗ, привезеного з-за кордону по ВМД, а 30 січня 2025 року перереєстровано ТЗ із укладанням договору купівлі-продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_2 , адреса власника: АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору.

Виконання ухвали покласти на слідчу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , контроль за виконанням покласти на прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні після виконання передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1