Справа № 401/166/24
Провадження № 1-в/401/176/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., прокурора Єднєва В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Світловодськ матеріали за поданням Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області про приведення вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 у відповідність до закону, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 року фахівець І категорії Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області Кузьмічова Д.В. звернулася до суду із поданням, в якому просить вирішити питання про приведення вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ у частині призначеного покарання засудженому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилається на те, що засуджений ОСОБА_1 перебуває на обліку Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області з 25 березня 2024 року на підставі вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах та ч. 4 ст. 185 КК України - таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Зокрема цим Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст.ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

За положеннями нового Закону, станом на 1 січня 2024 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, складає 3 028 грн.

Згідно вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 засуджений за вчинення крадіжок чужого майна, які він вчинив 03 січня 2024 року і вартість викраденого майна склала 2536 грн. 36 коп., тобто менше ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, своїми злочинними діями, ОСОБА_1 під час вчинення злочинів, які є окремими один від одного, привласнив чужі грошові кошти, сума яких склала менше ніж два неоподатковуваних мінімумів громадян, встановлених на момент вчинення правопорушень, що скасовує кримінальну відповідальність ОСОБА_1 .

За наведених обставин, з посиланням на п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, орган пробації просить вирішити питання щодо призначеного засудженому покарання.

Прокурор подання підтримав, вважає наявними підстави для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Представник органу пробації просила подання задовольнити та розглянути його за її відсутності, про що подала до суду відповідну заяву. (а.с. 71)

Засуджений ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неприбуття суд не повідомив. (а.с. 82)

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання) в порядку виконання вироку суду, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Тому, враховуючи наведене, наявність доказів належного повідомлення представника пробації, засудженого про дату, час та місце розгляду вказаного провадження, заяву представника пробації, а також те, що явка вказаних осіб у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд вважає можливим розгляд справи без участі представника пробації, засудженого.

Заслухавши позицію прокурора, вивчивши матеріали подання, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд встановив, що вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосовано ч. 1 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_1 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням та визначено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_1 періодично зявлятися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно мотивувальної частини вироку суду ОСОБА_1 інкриміновано два епізоди вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), які він вчинив 03 січня 2024 року, вартість викраденого майна за кожним з епізодів склала1239,40 грн. та 1296,96 грн. відповідно, тобто менше ніж два неоподатковуваних мінімумів громадян, встановлених на момент вчинення правопорушень по кожному епізоду.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом № 3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема, передбачених ст. 185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у даному випадку складає 3 028 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон № 3886-IX поліпшує становище засудженого, який відбуває покарання, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний Закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21, згідно з якими Закон № 3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

Оскільки остаточне покарання ОСОБА_1 за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України було призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України з урахуванням призначеного йому покарання за вироком за ч. 4 ст. 185 КК України, від якого ОСОБА_1 звільняється у зв`язку з усуненням караності діяння, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід вважати таким, що засуджений за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, з застосуванням ст. 75 КК України та визначенням йому іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України - періодично зявлятися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З огляду на викладене, враховуючи релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду, оскільки ОСОБА_1 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, подання Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області на підставі ч. 2 ст. 74 КК України підлягає задоволенню, а засуджений звільненню від покарання призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Керуючись ст.ст. 74, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області про звільнення ОСОБА_1 від призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від покарання, призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року у справі № 401/166/24 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що засуджений вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один рік), з звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично зявлятися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л. Волошина