Справа № 455/1550/24
Провадження № 1-кп/455/91/2025
ВИРОК

Іменем України

08 січня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 28.02.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. єманжелінськ, челябінської області російської федерації, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, згідно ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучи особою неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності згідно постанов Старосамбірського районного суду Львівської області від 01.08.2023 та 11.01.2024 за ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає і пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 27.02.2024 року о 11:30 год., перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурними словами в її сторону, погрозах фізичною розправою, приниженні честі і гідності, що призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило якість життя ОСОБА_5 , а саме: викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдало шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_5

Крім цього, ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст.28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 11.03.2024 року о 13:40 год., перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурними словами в її сторону, погрозах фізичною розправою, приниженні честі і гідності, що призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило якість життя ОСОБА_5 , а саме: викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдало шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_5 .

Крім того, продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 19.03.2024 року о 13:20 год., перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурними словами в її сторону, погрозах фізичною розправою, приниженні честі і гідності, що призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило якість життя ОСОБА_5 , а саме: викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдало шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ст.126-1 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що він проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю дружиною ОСОБА_5 , за вчинення домашнього насильства відносно якої він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, у лютому та березні місяці 2024року, перебуваючи вдома за вищевказаною адресою, між ним та його дружиною також відбувалися сварки, під час яких він вчиняв відносно своєї дружини психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженнях. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки він своїми діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнається його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його сімейний та матеріальний стан, зокрема те, що обвинувачений є пенсійного віку, згідно ст.89 КК України не судимий.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.02.2024 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України до покарання у виді 1 (одного) місяця арешту, яке відбував з 26.03.2024 по 16.04.2024. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.04.2024 ОСОБА_4 замінено невідбуту частину призначеного вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.02.2024 покарання у виді арешту, на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 місяць 8 днів. Згідно листа Самбірського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації у Львівській області» №19/36/21/1-25 від 08.01.2025, засуджений ОСОБА_4 30.12.2024року був знятий з обліку Самбірського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації у Львівській області» у зв`язку з відбуттям строку покарання.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність відповідно до ст.67 КК України.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 то суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Також, суд враховує позицію прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання для обвинуваченого у виді позбавлення волі на строк 1 рік із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ст.126-1 КК України.

Разом із цим, враховуючи особу винного ОСОБА_4 , який є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк, який буде достатній для того, щоб він довів своє виправлення, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

На думку суду, застосування в даному випадку до обвинуваченого ст.75, 76 КК України в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів з покладенням відповідних обов`язків.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини в сукупності, зокрема дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає за недоцільне застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ч.1 ст. 91-1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.349,368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1