Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1700/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_5, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6, адвоката ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна, поданого представником заявника, адвокатом ОСОБА_7, в інтересах ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника, адвокат ОСОБА_7, подала в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні № 0000123 від 19.04.2022 клопотання про скасування арешту майна в частині скасування заборони здійснювати реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей виконавчого органу юридичної особи ТОВ «Київ - Торг», а саме, заборони державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам, іншим передбаченим законом особам виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з розділу атрибуту «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як директора (керівника) у зв`язку із припиненням трудових відносин на підставі рішення Господарського суду міста Києва

від 21.03.2024.

У клопотанні вказано, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27.06.2022

(у справі № 758/4655/22), яке залишено у силі ухвалою Київського апеляційного суду

від 10.11.2022, у кримінальному провадженні № 0000123 від 19.04.2022 накладено арешт на 100 % (сто відсотків) корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Київ-Торг» () в розмірі 10 000 грн., із встановленням заборони їх відчуження та заборони будь-яким державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, а іншим фізичним і юридичним особам - вчиняти дії щодо розпорядження часткою учасника у статутному капіталі ТОВ «Київ Торг» в розмірі 100% статутного капіталу або часткою від цієї частки у статутному капіталі Товариства, а також заборони будь-яким іншим особам (державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Київ Торг», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному капіталі юридичної особи - ТОВ «Київ Торг», зміни відомостей про засновників/учасників, зміни виконавчого органу, зміни місцезнаходження та інших відомостей про юридичну особу ТОВ «Київ Торг».

Підставою прийняття такого рішення стало те, що на території Київської та Дніпропетровської областей функціонують приватні підприємства ТОВ «Київ-Торг», ТОВ «Єрмак Голд»,

ТОВ «Єрмром» та ТОВ «Ромєрм», засновником яких є громадянин РФ, ОСОБА_2 . Крім цього він володіє компанією «Продукты Ермолино», яка вже понад 20 років працює на ринку РФ та здійснює виготовлення та реалізацію продуктів харчування. Таким чином підконтрольні ОСОБА_2 компанії шляхом сплати податків до бюджету РФ сприяють країні агресору в проведені військових дій на території України.

Заявник зазначає, що 15.07.2022 директор ТОВ «Київ Торг» ОСОБА_1 звернулася до роботодавця - ТОВ «Київ Торг» з заявою про звільнення з посади Директора у зв`язку із закінченням строку дії Контракту № 2 від 08.04.2020, тобто про припинення трудових відносин.

29.07.2022 Наказом №77-К директор ТОВ «Київ Торг» ОСОБА_1 припинила з 31.07.2022 виконання обов`язків у зв`язку із закінченням терміну дії Контракту № 2 від 08.04.2020 відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Враховуючи бездіяльність ТОВ «Київ Торг» та єдиного учасника Товариства щодо розгляду Заяви про звільнення директора Товариства з займаної посади, ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Київ Торг», Оболонської в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_2 як фактичного власника Товариства, в якому просила визнати припиненими трудові відносини та зобов`язати вчинити певні дії.

21.03.2024 Господарським судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 910/10688/23, яким позов ОСОБА_1 до ТОВ «Київ - Торг», Оболонської в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_2 задоволено частково, зокрема:

- визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 до ТОВ «Київ - Торг» з 31.07.2022 у зв`язку зі закінченням строку дії Контакту № 2 від 08.04.2020;

- визнано ОСОБА_3 особою, яка тимчасово (до прийняття загальними зборами рішення про призначення нового директора) виконуватиме обов`язки керівника (директора) Товариства;

- зобов`язано Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію виключити відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про ОСОБА_1 як директора (керівника) Товариства та включити відомості про ОСОБА_3 як особу, яка тимчасово (до прийняття загальними зборами рішення про призначення нового директора) виконуватиме обов`язки керівника Товариства.

Надалі Господарським судом міста Києва видано Наказ про примусове виконання рішення від 21.03.2024 (у справі № 910/10688/23) з урахуванням ухвали про виправлення описки у резолютивній частині від 11.04.2024, та зобов`язано Оболонську в місті Києві державну адміністрацію виключити відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу про керівника юридичної особи або про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, про ОСОБА_1 як директора (керівника) товариства та включити відомості про ОСОБА_3 як особу, яка тимчасово (до прийняття загальними зборами рішення про призначення нового директора) виконуватиме обов`язки керівника ТОВ «Київ - Торг».

Проте, 26.04.2024 Оболонською в місті Києві державною адміністрацією повідомлено Господарський суд міс та Києва про неможливість виконання судового рішення на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 27.06.2022 (у справі № 758/4655/22) про заборону здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Київ - Торг», в т.ч. зміни виконавчого органу.

Як наслідок зазначеного, ОСОБА_1 стало відомо про підставу відмови у проведенні державної реєстрації змін виконавчого органу ТОВ «Київ - Торг» - ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27.06.2022 (у справі №758/4655/22).

ОСОБА_1 як фізична особа (колишній керівник юридичної особи) не є власником або володільцем майна Товариства, не є його уповноваженим представником або представником учасників ТОВ «Київ - Торг», не є учасником безпосередньо Товариства (не є бенефіціаром), та не є особою відносно якої здійснюється кримінальне провадження, зокрема, № 0000123 від 19.04.2022.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024, станом на дату звернення ОСОБА_1 з цим клопотанням до Суду, залишається без виконання, а заявниця позбавлена фактичної можливості здійснити примусове виконання зазначеного рішення господарського суду на підставі виданого ним наказу (від 29.04.2024 у справі №910/10688/23) про примусове виконання рішення в порядку виконавчого провадження.

Як насідок, незважаючи на те, що після повномасштабного вторгнення РФ та воєнізованого нападу на територію України окупаційними військами, ОСОБА_1 з власної ініціативи не продовжувала виконувати обов`язки директора Товариства, що встановлено у зазначеному рішенні господарського суду, накладена судова заборона на реєстраційні дії в частині внесення змін щодо виконавчого органу Товариства обмежує права заявниці та її законні інтереси, зокрема на вільний вибір праці та створює труднощі в подальшому працевлаштуванні, оскільки станом на дату подання цього Клопотання в відомостях ЄДР у відкритому доступі наявні дані про

ОСОБА_1 як директора ТОВ «Київ - Торг»; крім того, у реєстрі, фактично, зазначені не достовірні та не повні відомості щодо юридичної особи, які можуть вводити в оману як державні органи, так і кредиторів ТОВ «Київ - Торг».

Крім того, у клопотанні вказано, що в мажах цього кримінального провадження

№ 0000123 від 19.04.2022 ухвалою Подільського районного суду міста Києва

від 12.07.2024 (у справі № 758/8503/24) скасовано заборону здійснювати реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про виконавчий орган юридичної особи

ТОВ «Єрмак Голд», та зобов`язано державного реєстратора вчинити державні реєстраційні дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_4 як керівника ТОВ «Єрмак Голд» на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яким визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_4 та ТОВ «Єрмак Голд».

З посиланням на такі обставини представником ОСОБА_1 було ініційоване питання про часткове скасування арешту, накладеного рішенням Подільського районного суду міста Києва

від 27.06.2022 (у справі № 758/4655/22).

На адресу суду надійшли клопотання Заступника керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва про відкладення судових засідань, призначених судом на 10.02.2025 та 12.02.2025.

18.02.2025 у судовому засіданні щодо розгляду клопотання про арешт майна за участю адвоката ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ) судом було оголошено про надходження Заперечення на клопотання про скасування арешту майна (у справі № 758/1700/25), внесене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва, в якому, зокрема клопоталось про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна та про проведення судового розгляду без участі прокурора.

Заслухавши представника ОСОБА_1 , адвоката ОСОБА_7, яка просила задовольнити клопотання про скасування заборони здійснювати окремі реєстраційні дії на підставах, вказаних у клопотанні, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовуються доводи цього клопотання, зміст письмових заперечень на клопотання, слідчий суддя проходить до висновку про те, що його слід задовольнити з наступних підстав.

Нормативне регулювання та оцінка обставин справи

Конституцією України визначено, що: кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ч. 1 ст. 42); кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч. 1 ст. 43); держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб (ч. 2 ст. 43); використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан (ч. 3 ст. 43); право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ч. 7 ст. 43).

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Для цілей цієї статті значення терміна "примусова чи обов`язкова праця" не поширюється: a) на будь-яку роботу, виконання якої зазвичай вимагається під час призначеного згідно з положеннями статті 5 цієї Конвенції тримання в умовах позбавлення свободи або під час умовного звільнення; b) на будь-яку службу військового характеру або - у випадку, коли особа відмовляється від неї з мотивів особистих переконань у країнах, де така відмова визнається, - службу, яка вимагається замість обов`язкової військової служби; c) на будь-яку службу, що вимагається у випадку надзвичайної ситуації або стихійного лиха, яке загрожує життю чи благополуччю добробуту суспільства; d) на будь-яку роботу чи службу, яка є частиною звичайних громадянських обов`язків.

Згідно з п.п. 4, 7 ч. 2 ст. 131 КПК України відсторонення від посади та арешт майна є заходами забезпечення кримінального провадження.

Загальні правила (засади) застосування заходів забезпечення визначені ст. 132 КПК України, за змістом ч. 3 якої: застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням; а за змістом ч. 5 якої: для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою цієї ж статті КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До того ж, кримінальний процесуальний закон передбачає можливість скасування арешту майна, зокрема підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

(ч. 1 ст. 174 КПК України); суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).

У Доповіді про дотримання принципів демократії, прав людини та правовладдя в умовах надзвичайного стану (Report - Respect for democracy, human rights and the rule of law during states of emergency), ухваленій Європейською Комісією „За демократію через право" (Венеційська Комісія) 19 червня 2020 року у спосіб письмової процедури, яка замінила 123-тє пленарне засідання [CDL-AD(2020)014], наголошено, що „навіть в умовах надзвичайного стану переважну силу повинен мати засадничий принцип правовладдя . Правовладдя означає, що органи влади зобов`язані діяти в межах закону, а їхні заходи мають переглядати незалежні суди. Потрібно гарантувати юридичний захист осіб" (§ 9), а також зазначено, що відступ від прав є тимчасовим призупиненням гарантій певних прав людини, серед яких засадничі судові гарантії дедалі частіше розглядають як такі, від яких не можна відступати (§ 41). Вказана позиція врахована Конституційним Судом України в Рішенні від 18.07.2024 № 8-р(II)/2024 (справа про гарантії судового контролю за дотриманням прав осіб, яких утримують під вартою), в якому Суд виходив з того, що законодавством має бути передбачений механізм періодичного судового контролю заходів, якими обмежуються права особи.

Таким чином, на визначених законом підставах, за легальної мети, з дотриманням пропорційності між обмеженням (наслідками) і метою застосування таких обмежень, право власності може бути обмежене державою, зокрема і у кримінальному провадженні (накладено арешт майна). Водночас вказаними заходами не може бути передбачений обов`язок особи виконувати певну роботу, займатися певною професією або обмеження вказаного права на працю, отримання винагороди на неї. Таке обмеження може бути встановлено в межах вирішення питання про застосування іншого виду заходу забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України - відсторонення від посади.

Підстави, період (час), уповноважені приймати рішення органи (їх посадові особи), об`єкти і суб`єкти власності, порядок прийняття рішень та їх перегляду (скасування), а також інші елементи інституту арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження - визначаються нормами КПК України.

При цьому, в силу вимог ст.ст. 100, 174 КПК України законодавчо визначений механізм періодичного перегляду необхідності збереження заходу забезпечення кримінального провадження із плином часу та здійсненням досудового розслідування, зокрема, якщо в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а також визначений механізм безальтернативного скасування такого заходу забезпечення, зокрема при закритті кримінального провадження, завершенні розгляду справи.

Таке правове регулювання, яке передбачає можливість перегляду або скасування прийнятих рішень, відповідає принципам кримінального судочинства та дозволяє запобігати потенційним зловживанням та неправомірно триваючому заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна), а також сприятиме реалізації права на судовий захист особою, яка вважає свої права або законні інтереси порушеними.

Крім того, зібрані докази на різних стаціях кримінального провадження (досудове розслідування, судовий розгляд, новий розгляд тощо) отримують різне критичне ставлення слідчого судді, судді до їх, зокрема, достатності в сукупності. Так, на етапі внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відкриття матеріалів згідно із ст. 290 КПК України, направлення до суду обвинувального акта, судового розгляду тощо слідчий суддя, суддя надає оцінку достатності доказів з різним ступенем вимог, для прийняття певного рішення, у тому числі для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки ступінь втручання у права і свободи особи змінюється у міру тривалості такого втручання та зміни доказової бази протягом досудового розслідування. Вказане означає, що слідчим суддею ставляться більш суворі вимоги як до обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, так і до потреб досудового розслідування на різних стадіях кримінального провадження, особливо, якщо воно невиправдано довготривале.

Вирішуючи питання про те, чи відпала необхідність арешту корпоративних прав в частині заборони будь-яким іншим особам (державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам) здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Київ - Торг», слідчий суддя виходить з того, що після припинення трудових відносин ОСОБА_1 та ТОВ «Київ - Торг», що встановлено рішенням місцевого господарського суду, відомості в ЄДРПОУ стосовно керівника товариства не відповідають дійсності, що може мати наслідком втручання у діяльність органів державної влади, які керуються інформацією з реєстру для виконання владних (управлінських) функцій та можливих негативних наслідків для ОСОБА_1 , яка може нести персональну відповідальність за діяльність товариства як його керівник.

Слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 не є власником або володільцем майна Товариства, не є його уповноваженим представником або представником учасників ТОВ «Київ - Торг», не є учасником безпосередньо Товариства (не є бенефіціаром), та не є особою відносно якої здійснюється кримінальне провадження, зокрема № 0000123 від 19.04.2022.

Між ТОВ «Київ - Торг» та ОСОБА_1 були встановлені виключно трудові правовідносини, які припинилися 2022 року.

Слідчий суддя також враховує, що наразі існує інша особа, яка представляє ТОВ «Київ - Торг» у господарських та адміністративних відносинах. Так, встановлено, що Господарським судом міста Києва видано Наказ про примусове виконання рішення від 21.03.2024 (у справі № 910/10688/23), яким, зокрема зобов`язано Оболонську в місті Києві державну адміністрацію виключити відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з розділу про керівника юридичної особи або про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, про ОСОБА_1 як директора (керівника) товариства та включити відомості про ОСОБА_3 як особу, яка тимчасово (до прийняття загальними зборами рішення про призначення нового директора) виконуватиме обов`язки керівника ТОВ «Київ - Торг».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що необхідність застосування такого способу забезпечення кримінального провадження як заборона будь-яким особам (державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Київ - Торг», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, у зв`язку із змінами виконавчого органу ТОВ «Київ - Торг», відпала.

Слідчим суддею враховано й те, що зі сплином більше двох років (з 2022 року), задля прийняття обґрунтованого та законного рішення, є підстави проаналізувати, чи на цьому етапі досудового розслідування:

- допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, чи слідчий, дізнавач, прокурор довів, як це передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням;

- законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, довели, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України);

- потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та законні інтереси власника майна, як арешт майна, з метою збереження речових доказів;

- на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, можна визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно;

- накладення арешту на майно (обмеження права власності) є розумним і співмірним завданням кримінального провадження;

- настали за час існування заходів забезпечення кримінального провадження або можуть настати суттєві негативні наслідки від вжиття такого заходу забезпечення.

Однією із загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода

в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7

КПК України).

ОСОБА_1 не повідомлено про підозру; вона не входить до переліку юридичних або фізичних осіб, які вважаються підсанкційними.

Суду також не надано матеріалів, які підтверджують проведення за вказаний період слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій, направлених на доказування у цьому кримінальному провадженні обставин, зокрема події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення тощо, задля забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (як це передбачено ст.ст. 2, 91 КПК України).

Тобто у справі відсутні встановлені факти, які б вказували: на доведення конкретних обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 ; що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 ; що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ОСОБА_1 ; яке саме має бути виконане завдання, для виконання якого накладено арешт; на причетність якоїсь ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також враховує, що: арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження, і на даний час у сторони обвинувачення відсутні підстави для продовження його дії в частині, яка є предметом дослідження у цій справі; за час застосування заходів забезпечення кримінального провадження настали негативні наслідки арешту майна для фізичної особи (вплив на реалізацію нею свого права на працю та вільний її вибір).

Арешт майна у такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження визначеного Конституцією України права ОСОБА_1 , оскільки не є виправданим і співмірним завданням кримінального провадження в цій частині.

Відтак, клопотання представника ОСОБА_1 має бути задоволене.

Вирішуючи питання про те, чи може слідчий суддя зобов`язувати державного реєстратора вносити зміни, слідчий суддя зазначає, що лише конкретний державний реєстратор, вказаний у Наказі про примусове виконання рішення від 21.03.2024 (у справі № 910/10688/23), а саме: Оболонська в місті Києві державна адміністрація, може завершити внесення змін в Реєстр стосовно правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Київ - Торг» задля відновлення прав ОСОБА_1 . Водночас порядок виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 (у справі № 910/10688/23), зокрема визначення повноважень, оцінка законності дій чи рішень державного реєстратора не є предметом дослідження у цій справі, тобто немає підстав для задоволення клопотання у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника заявника, адвоката ОСОБА_7, подане в інтересах ОСОБА_1 в кримінальному провадженні № 0000123 від 19.04.2022 про часткове скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Подільського районного суду міста Києва

від 27.06.2022 (у справі № 758/4655/22), яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного суду від 10.11.2022, а саме: в частині скасування заборони будь-яким державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Київ Торг» (код 42630075), які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань в розділі атрибуту «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» про ОСОБА_1 як директора (керівника) у зв`язку із зміною виконавчого органу, а саме: припиненням трудових відносин на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через Подільський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5