Кримінальне провадження №629/5692/24
Номер провадження 1-кп/629/57/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження №0000620 від 07.06.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сахновщина, Харківської області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , із середньою освітою, працюючого в ПСП «Маяк» на посаді водія автотранспортних засобів, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх та одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в

Відповідно до наказу директора приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк», (далі ПСП «Маяк») № 25 від 19.03.2024 року ОСОБА_4 призначено на посаду водія автотранспортних засобів за основним місце роботи з 20 березня 2024 року.

Відповідно до п 2.4. посадової інструкції водія автотранспортних засобів, затверджену наказом директора ПСП «Маяк» № 12/2 від 03.01.2023 року водій зобов?язанний нести матеріальну відповідальність та дбайливо ставитись до ввірених йому документів та товару.

ОСОБА_4 обіймаючи посаду водія автотранспортних засобів ПСП «Маяк», 01.05.2024 року, прийшовши вранці на робоче місце отримав розпорядження бригадира, про необхідність перевезення зі складу ТОВ «Захід Агробізнес» за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району Харківської області до складу ПСП «Маяк» за адресою: вул. Соборності 68, смт. Сахновщина, Красноградського р-ну, Харківської обл. 15 біг-бегів мінеральних добрив «Карбамід» вагою 700,00 кг кожний.

Після чого, у ОСОБА_4 виник умисел направлений на розтрату ввіреного йому майна - двох біг-бегів мінеральних добрив «Карбамід» загальною вагою 1400 кг.

Далі, ОСОБА_4 сів у закріплений за ним транспортний засіб марки «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_2 , попередньо взявши з собою 28 пустих мішків на 50 кг та вирушив до місця навантаження - ТОВ «Захід Агробізнес» за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району Харківської області. Прибувши приблизно о 13 год. 10 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, до кузова вантажного автомобіля марки «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_3 у період часу з 13 год. 11 хв. до 13 год. 36 хв. за допомогою вантажного крану завантажено 15 біг-бегів мінеральних добрив «Карбамід» вагою 700 кг кожен. На завантаженому автомобілі ОСОБА_4 залишив територію складу ТОВ «Захід Агробізнес».

ОСОБА_4 реалізуючи свій умисел скерований на розтрату ввіреного йому майна - двох біг-бегів мінеральних добрив «Карбамід» загальною вагою 1400 кг усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди ПСП «Маяк» та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території Україні та в подальшому його дію

продовжено, того ж дня здійснив декілька зупинок на зворотному маршруті руху у період часу з 13 год. 38 хв. по 14 год. 33 хв., під час яких, у пусті заздалегідь заготовлені 28 мішки пересипав мінеральне добриво «Карбамід» з двох біг-бегів по 700 кг кожний з метою подальшої розтрати ввіреного майна, а саме 1400 кг мінеральних добрив «Карбомід».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 01.05.2024 року близько 15:00 години, перебуваючи у селі Українське Лозівського району Харківської області, продав 28 мішків з вмістом добрив «Карбамід» загальною вагою 1400 кг громадянину ОСОБА_6 за 1400 грн та вивантаживши їх з кузова транспортного засібу марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_3 поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснив розтрату ввіреного йому майна - двох біг-бегів мінеральних добрив «Карбамід», загальною вагою 1400 кг.

Внаслідок кримінальних протиправних дій ОСОБА_4 юридичній особі ПСП «Маяк», завдано майнової шкоди на загальну суму 30 800,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення при зазначених обставинах, однак не визнав цивільний позов. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочині. Обвинувачений заперечував проти задоволення цивільного позову, вказував на те, що матеріальні збитки, що становили вартість добрива, ним відшкодовані ПСП МАЯК. Додав, що інші збитки, про які зазначає представник потерпілого не обгрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Представник потерпілого у судове засідання зявилася, пояснила, що вона є керівником ПСП МАЯК. Зазначила, що ПСП МАЯК орендує земельні ділянки площею 18 га на території Сахновщинської ТГ, Красноградського району, Харківської області. Посіви сої підприємство практикує з 2022 року, чи проводились посіви до 2022 року їй невідомо. Представник вказала, що в 2024 році посівна розпочалась у квітні, а посів сої проводився на початку травня. ОСОБА_4 , як водій ТОВ ЗАХІД АГРОСЕРВІС поставив ПСП МАЯК добрив Карамбід у кількості меншій, ніж передбачено було договором поставки, чим спричинив підприємству пряму матеріальну шкоду у розмірі 30 800, 00 грн, що складає вартість добрив, яка ним була відшкодована. Нестача добрив була виявлена відразу при розгрузці біг-бегів. Додала, що внаслідок дій ОСОБА_4 ПСП МАЯК було також завдано і інших збитків, а саме ПСП «Маяк» було змушено було провести посів сої під урожай 2024 року зі значно зменшеною кількістю мінеральних добрив (з розрахунку норма 60 кг / га, фактично внесено 15 кг/га). Вказала, що у звязку зі зменшеною кількістю добрив посіви сої на загальній площі 18 гектар, що розташовані на території Сахновщинської ТГ, Красноградського району, Харківської області не дали планових сходів та не забезпечили необхідний ріст культури. Як наслідок врожайність культури не досягла планових показників, внаслідок чого підприємство недоотримало валового збору та виручки від реалізації продукції. Урожайність сої врожаю 2024 року з 18 гектар склала 9,2 тони, що складає 0,51 т/га, при очікуваній врожайності 1,9 тон з гектару. Таким чином, підприємство отримало збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 475 380, 00 грн. Додала, що підприємству було завдано моральної шкоди шляхом завдання шкоди діловій репутації, оскільки ними були укладені усні домовленості до збору врожаю про його поставку, письмові договори до збору врожаю не укладались. Представник ПСП МАЯК розмір моральної шкоди, що зазначений в позові та стосується ділової репутації, пояснити не змогла. Представник вказала, що врожай 2024 року підприємство не реалізовувало. Щодо рівня врожайності в районі, області 2024 року сказати нічого не змогла. Документів на підтвердження укладених підприємством договорів оренди земельних ділянок, кадастрових номерів земельних ділянок, на яких здійснювався посів сої, придбання насіння сої, внесення добрив та розрахунку внесених добрив представником ПСП МАЯК надано не було. Саме керівництвом ПСП «МАЯК» приймалось рішення про засів сої з меншою кількістю добрив. Але вони сподівались, що це не призведе до зменшення врожайності.

ОП ККС ВС у постанові від 16.09.2024 року у справі №444/870/22 дійшла висновку, що суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі в разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію або є окремим епізодом

кримінального правопорушення чи невизнання цивільного позову, та в такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК України.

Враховуючи вище вказану позицію, пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, представника потерпілого - цивільного відповідача та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують місцезнаходження речових доказів, а також цивільного позову, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Сахновщина, Харківської області, громадянин України, із середньою освітою, працюючий в ПСП «Маяк» на посаді водія автотранспортних засобів, одружений, який має на утриманні двох малолітніх та одну неповнолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,на обліку у лікаря -психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на військовому обліку перебуває, є учасником бойових дій, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Згідно досудової доповіді Красноградського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 16.12.2024 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є середнім, ризик небезпеки для суспільства середній, ризик шкоди життю і здоров`ю оцінюється як середній.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 191 КК України з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як вбачається з ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

24.10.2024 року представником потерпілого ПСП МАЯК - адвокатом ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди у розмірі 475 380, 00 грн та моральну шкоду, а саме шкоду діловій репутації, у сумі 25 000, 00 грн. Так, в обгрунтування представник зазначила, що ОСОБА_4 було завдано прямої матеріальної шкоди ПСП МАЯК, що складається з вартості добрив Карбамід у розмірі 30 800, 00 грн. Крім того, адвокат вказала, що обвинуваченим було завдано ПСП МАЯК збитків, оскільки підприємство було змушено провести посів сої під урожай 2024 року зі значно зменшеною кількістю мінеральних добрив, у звязку з чим посіви не дали планових сходів, врожайність культури не досягла планових показників, внаслідок чого ПСП МАЯК недоотримало валового збору та виручки від реалізації продукції на суму 475 380, 00 грн. Також, представник додала, що ОСОБА_4 було завдано шкоди діловій репутації підприємства, оскільки ПСП МАЯК не змогло реалізувати та поставити своїм контрагентам прогнозований обєм врожаю, чи не тільки не отримало прогнозований прибуток, але й не надало іншим юридичним особам реалізувати відповідну продукцію. Адвокат наголосила на тому, що в період воєнного стану ділова репутація є дуже важливою для забезпечення стабільності економічної системи держави, та завдана шкода оцінюється потерпілим у розмірі 25 000, 00 грн.

У судовому засіданні 17.12.2024 року суд ухвалив прийняти цивільний позов, визнав цивільним позивачем ПСП МАЯК, цивільним відповідачем ОСОБА_4 . Цивільному відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов та розяснено право на пред`явлення зустрічного позову у строк для подання відзиву.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні 17.12.2024 року позов не визнав.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відзив чи зустрічний позов цивільним відповідачем подано не було.

Вивчивши цивільний позов та дослідивши матеріали, долучені до нього, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Тобто відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема, внаслідок вини відправника вантажу; особливих

природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом (постанови Верховного Суду від 26.07.2022 у справі №924/887/20, від 26.03.2018 у справі №910/5040/17, постанова Верховного Суду України від 23.03.2016 у справі №6-2086ЦС15, на яку посилається скаржник).

У п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки (damnum emergens)) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода (lucrum cessans)).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що пряма матеріальна шкода, завдана ОСОБА_4 ПСП МАЯК, а саме збитки, які складають вартість добрив Карбамід, була відшкодована обвинуваченим на стадії досудового розслідування.

Другою складовою збитків є упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17).

Інакше кажучи, збитки прямо не пов`язані з умовами договору, а лише є наслідком їх неналежного виконання стороною.

Так, щодо упущеної вигоди, про яку вказує позивач, суд виходить з наступного.

Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду, яка відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном (п.41 постанови Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №922/3928/20).

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення відповідальність з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди не настає (постанови Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №908/2261/17, від 31.07.2019 у справі №910/15865/14, від 30.09.2020 у справі №922/3928/20).

Верховний Суд у пунктах 49, 50 постанови від 30.09.2021 у справі №922/3928/20, на яку посилається скаржник, зазначав, що при зверненні з позовом про відшкодування заподіяних збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, що виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків. Натомість боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні збитків, оскільки чинним законодавством закріплена презумпція вини особи, яка порушила зобов`язання. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання (ст.614 ЦК).

Як вказав ККС ВС в постанові у справі № 468/46/18-к від 26.08.2021 року, системне тлумачення вказаної норми цивільного законодавства свідчить про те, що позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, однак зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують те, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Так, в позові представник ПСП МАЯК зазначає, що у звязку з протиправними діями ОСОБА_4 підприємство було змушено провести посів сої під урожай 2024 року зі значно зменшеною кількістю мінеральних добрив (з розрахунку норма 60 кг/га, фактично внесено 15 кг/га), у звязку з чим посіви сої на загальній площі 18 гектар, що розташовані на території Сахновщинської ТГ, Красноградського району, Харківської області, не дали планових сходів та не забезпечили необхідний ріст культури. Як наслідок врожайність культури не досягла планових показників, ввнаслідок чого підприємство недоотримало валового збору та відповідно виручки від реалізації продукції.

Однак, дослідивши долучені позивачем документи, не вбачається факт посіву сої під урожай 2024 року, як і не вбачається факт посівних кампаній до 2024 року, що унеможливлює встановлення розміру доходу, що могло отримати ПСП МАЯК та різниці між можливим та отриманим.

Крім того, жодних інших належних доказів, в тому числі і звіту щодо оцінки упущеної вигоди, підприємством також надано не було.

Таким чином, ПСП МАЯК не надало жодних доказів на підтвердження того факту, що в попередні роки вони дійсно займалися посівом, реалізовували продукцію та отримували дохід від такої реалізації.

Вище вказане узгоджується з позицією ККС ВС в постанові у справі № 468/46/18-к від 26.08.2021 року.

З копій договору поставки №1023-БР-24 від 25.04.2024 року, долученого позивачем, вбачається факт укладення договору з ТОВ ЗАХІД АГРОБІЗНЕС про поставку товарів.

Згідно із копією специфікації, що є додатками до вище вказаного договору, було визначено, що ТОВ ЗАХІД АГРОСЕРВІС повинно було поставити ПСП МАЯК карбамід в біг-бегах у кількості 25, 4 т вартістю без ПДВ 476 250, 00 грн.

Відповідно до копії видаткової накладної №5543 від 01.05.2024 року ПСП МАЯК придбало у ТОВ ЗАХІД АГРОСЕРВІС карбаміда в біг-бегах у кількості 15, 40 т на суму з ПДВ 346 500, 00 грн.

Як вбачається з копій товарно-транспортних накладних №5543/1 від 01.05.2024 року та №5543/2 від 01.05.2024 року, водію ОСОБА_4 було відпущено ПСП МАЯК карбаміда масою 10, 5 т та масою 4, 9 т.

Однак, дослідивши вище вказані документи, неможливо встановити факт того, що ПСП МАЯК не було отримано пізніше ще 10 т карбаміда від ТОВ ЗАХІД АГРОСЕРВІС чи не було придбано карбамід від іншого постачальника, тобто суд позбавлений можливості встановити факт того, що при посіві було внесено меншу кількість добрива.

Зважаючи на вище вказане, суд вважає недоведеним розмір упущеної вигоди, вказаний позивачем та приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення непрямої матеріальної шкоди.

Щодо вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Отже, в даному випадку необхідно з`ясувати питання наявності чи відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої юридичній особі приниженням її ділової репутації.

Визначення терміну "ділова репутація" наведено у пункті 26 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 № 2664-III (зі змінами та доповненнями).

За змістом цієї норми діловою репутацією є сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства.

У силу статті 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової

репутації. Способами захисту ділової репутації може бути вимога про відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної такими порушеннями юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються відповідно до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний Суд у своїй постанові від 01.06.2022 року у справі № 910/10399/18 зауважив, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має бути визначеним потерпілою особою у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. При визначенні розміру моральної шкоди варто виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності, при чому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

Так, в обгрунтування моральної шкоди позивачем було вказано про завдану шкоду діловій репутації підприємства через неможливість реалізувати та поставити контрагентам прогнозований обєм врожаю, у звязку з чим ПСП МАЯК не отримало прогнозований прибуток та не надало можливості реалізувати іншим юридичним особам відповідну продукцію.

Дослідивши вказане в позові, а також вивчивши долучені до позову документи, суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки ПСП МАЯК не доведено факту здійснення посіву, збору врожаю та укладення договорів з контрагентами про поставку врожаю, а відповідно і факту завдання шкоди діловій репутації підприємства.

Враховуючи вище викладене, цивільний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відносно ОСОБА_4 слідчим суддею було обрано 02.09.2024 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28.10.2024 року.

Викривачі у справі відсутні.

Матеріальна шкода обвинуваченим відшкодована повністю відшкодована на стадії досудового розслідування.

По справі судові витрати відсутні.

У справі наявні речовий доказ, а саме: оптичний носій інформації DVD+R 4.7Gb 16X/120 min із відеоматеріалами з камер відеоспостереження, на якому 01.05.2024 року відбувається завантаження автомобіля марки «VOLVO» 15 біг-бегами з мінеральними добривами, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000620 від 07.06.2024 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк додаткового покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

У задоволенні цивільного позову ПСП МАЯК - відмовити.

Судові витрати відсутні.

Речовий доказ по справі, а саме:

оптичний носій інформації DVD+R 4.7Gb 16X/120 min із відеоматеріалами з камер відеоспостереження, на якому 01.05.2024 року відбувається завантаження автомобіля марки «VOLVO» 15 біг-бегами з мінеральними добривами, який зберігається в матеріалах

кримінального провадження №0000620 від 07.06.2024 року- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Згідно із ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1