ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції)

представниці власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , подану на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000474 від 16.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст.190 КК України про накладення арешту на транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього, який належить на праві власності ОСОБА_8 .

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000474 від 16.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст.190 КК України про накладення арешту на транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього, який належить на праві власності ОСОБА_8 .

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що автомобіль TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_8 , наразі не є об`єктом кримінального провадження, тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України не може бути арештованим.

Не погодившись із рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно шляхом позбавлення права на його відчуження, розпорядження, користування, вилучений 13.11.2024 року під час обшуку автомобіль TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування зазначає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою, підлягає скасуванню.

Зазначає, що у межах вказаного кримінального провадження, слідчим проведено обшук за адресою: м.Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, знаходячись в приміщенні будинку, де встановлено діяльність шайхрайського (call-центру) в якому начебто здійснював свою незаконну діяльність ОСОБА_9 та інші особи причетність яких наразі слідством перевіряється у межах цього кримінального провадження.

Прокурор вважає, що вказаний автомобіль ОСОБА_8 використовував у своїй незаконній діяльності, перевозив комп`ютерну техніку, яка використовувалась на кол центрі для ошукування людей, перевозив на ньому грошові кошти здобуті злочинним шляхом у зв`язку з чим цей автомобіль набув ознак речового доказу, по даному кримінальному провадженню 14.11.2024 року постановою слідчого СУ ГУНП у Дніпропетровській області автомобіль TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор ОСОБА_5 підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, та просив її задовольнити;

- представниця власника майна ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно врахував усі обставини справи та прийшов до вірного висновку про те що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

З наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, доданих до клопотання письмових доказів (які були предметом розгляду слідчим суддею) убачається, що 16.10.2024 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст.289, ч. 4 ст. 190 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000474.

В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру іншим особам, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України.

13 листопада 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року проведено обшук автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

Разом з тим, обсяг долучених до клопотання доказів, колегія суддів вважає таким, що не дає процесуальної підстави у розумінні ст.170 КПК України для накладення арешту на вилучене майно, а саме транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

У випадку, передбаченому пунктом 1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що вилучений автомобіль та ключі до нього зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження ч. 4 ст.189, ч. 3 ст. 289 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Апеляційний суд наголошує, визнання автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні, саме по собі, не може бути достатньою підставою для накладення арешту на майно.

У судовому засіданні прокурор доповнив своє клопотання та просив накласти арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації, проте така конфіскація також не може бути застосована з огляду на наступне.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159 - 1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209 - 1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212 - 1, частиною першою статей 222, 229, 239 - 1, 239 - 2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363 - 1, 364 - 1, 365 - 2 цього Кодексу.

У даному переліку відсутні статті у скоєнні яких повідомлено про підозру іншим особам, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , при цьому власнику тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 не оголошена підозра у даному кримінальному провадженні, та прокурором не доведено, що даний автомобіль набуто ним безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і він знав або повинен був і міг знати, що автомобіль відповідає критеріям ч.1 ст.96-2 КК України, тому така конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача, про що слушно зазначив слідчий суддя.

Щодо доводів прокурора у частині забезпеченні конфіскації майна, як виду покарання то відповідно вимог ч. 5 ст.170 КПК України, згідно якої арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, така конфіскація не може бути застосована, оскільки, ОСОБА_8 як власнику майна не повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення не доведено та не зазначено яке має відношення транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 , до вказаних кримінальних проваджень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000474 від 16.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст.190 КК України про накладення арешту на транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього, який належить на праві власності ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3