КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/9916/22 Головуючий І-ї інстанції ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/824/2348/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, котра народилась у м. Магдебург Німеччина, має середню освіту, незаміжньої, без офіційного місця роботи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, ч.3 ст.15 ч.4 ст.190 КК України в редакції Закону №216-VIII від 22.11.2018 та призначено покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;

за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України в редакції Закону №216-VIII від 22.11.2018 у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 09 червня 2022 року по 25 липня 2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 3 роки.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасовано обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді застави.

Заставу в розмірі 241 800 грн, внесену 25 липня 2022 року в інтересах обвинуваченої на виконання ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року, повернуто заставодавцю - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року на вилучене під час затримання ОСОБА_8 майно, а саме паспорт на ім`я ОСОБА_11 , РНОКПП на ім`я ОСОБА_11 , мобільний телефон Мейзу ІМЕІ НОМЕР_1 без сім карти та мобільний телефон Ксіомі ІМЕІ НОМЕР_2 з сім картою оператора Київстар № НОМЕР_3 .

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Згідно вироку, у червні 2022 року, однак не пізніше 08 червня 2022 року, більш точної дати не встановлено, у особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, а саме на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , що перебували на зберіганні у ТОВ «НоваПей» у розмірі 6 000 000 грн, при цьому розробили злочинний план.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, домовились про виготовлення паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перебуваючи у невстановлений час у приміщенні фотомагазину за адресою м. Київ, вул. Щербаківського, 47 ОСОБА_8 сфотографувалась та замовила виготовлення фотокартки відповідного формату для вклеювання у паспорт громадянина України, при цьому усвідомлювала, що вона буде використана для підроблення офіційного документа - паспорту громадянина України, яку одразу після виготовлення отримала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, а саме пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою і який надає права з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 09 червня 2022 року приблизно о 13:20 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, а саме на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , ОСОБА_8 під керівництвом особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у відділенні № 1 ТОВ «НОВА ПОШТА» за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 135, де функціонує каса з отримання готівкових коштів за відправлені посилки, що належать ТОВ «НоваПей», пред`явила паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_4 , виданий Хортинським РВ УМВС України у Запорізькій області 25.02.1997, з вклеєною фотокарткою із зображенням ОСОБА_8 та висловила вимогу до касира видати належні ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 6 000 000 грн, при цьому усвідомлювала, що для отримання вказаних грошових коштів їй необхідно заповнити опитувальник клієнта-фізичної особи Novapay.

В подальшому відповідно до наданого паспорта на ім`я ОСОБА_11 касиром ТОВ «НоваПей» прийнято рішення та видано опитувальник клієнта - фізичної особи Novapay з метою розширеної верифікації та ідентифікації клієнта, який відповідно до п.6.2.2 Інструкції про касове обслуговування клієнтів у касах ТОВ «НоваПей» являється первинним клієнтським документом та є обов`язковим до заповнення відповідно до п.10.3.6 вказаної Інструкції.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Крім того, 09 червня 2022 року, приблизно о 13:40, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, а саме на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , ОСОБА_8 під керівництвом особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у відділенні № 1 ТОВ «НОВА ПОШТА» за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 135, де функціонує каса з отримання готівкових коштів за відправлені посилки, що належать ТОВ «НоваПей», отримавши від касира ТОВ «НоваПей» опитувальник клієнта - фізичної особи Novapay, який видається з метою розширеної верифікації та ідентифікації клієнта та відповідно до п.6.2.2 Інструкції про касове обслуговування клієнтів у касах ТОВ «НоваПей» являється первинним клієнтським документом і є обов`язковим до заповнення відповідно до п.10.3.6 вказаної Інструкції, власноруч внесла в нього анкетні дані ОСОБА_11 , які попередньо отримала від особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у тому числі реєстраційний номер облікової картки платника податків, інформацію про мету та характер становлення ділових відносин/проведення фінансових операцій, дані про запланований обсяг фінансових операцій, дані про дату народження останньої, інформацію про громадянство, номери контактних телефонів та інші дані, при цьому засвідчила своїм підписом від імені ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України, а саме підроблення офіційного документа, який видається підприємством і який надає права з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 09 червня 2022 року приблизно о 13:44, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, а саме на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , ОСОБА_8 під керівництвом особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у відділенні № 1 ТОВ «НОВА ПОШТА» за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 135, де функціонує каса з отримання готівкових коштів за відправлені посилки, що належать ТОВ «НоваПей», пред`явила касиру ТОВ «НоваПей» опитувальник клієнта - фізичної особи Novapay, в якому власноруч ОСОБА_8 було внесено відомості про анкетні дані ОСОБА_11 , які ОСОБА_8 попередньо отримала від особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а саме реєстраційний номер облікової картки платника податків, інформацію про мету та характер становлення ділових відносин/проведення фінансових операцій, дані про запланований обсяг фінансових операцій, дані про дату народження останньої, інформацію про громадянство, номери контактних телефонів та інші дані, який був засвідчений підписом ОСОБА_8 від імені ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Крім того, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, а саме на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 в розмірі 6 000 000 грн, що перебували на зберіганні у ТОВ «НоваПей», ОСОБА_8 у присутності особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у відділенні №1 ТОВ «НОВА ПОШТА» за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 135, де функціонує каса з отримання готівкових коштів за відправлені посилки, що належать ТОВ «НоваПей», в межах касової зони з отримання готівкових коштів пред`явила паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , висловивши вимогу до касира ТОВ «НоваПей» видати належні ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 6 000 000 грн, при цьому не довела свій злочинний умисел до кінця, оскільки була затримана співробітниками безпеки ТОВ «НОВА ПОШТА».

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.4 ст.190 КК України в редакції Закону №216-VIII від 22.11.2018, а саме незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі.

Прокурор у кримінальному проваджені подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, згідно якого визнати винуватою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018, і призначити їй покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України - 3 роки обмеження волі;

за ч. 4 ст. 358 КК України - 2 роки обмеження волі;

за ч. 3 ст. 358 КК України - 4 роки обмеження волі;

за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 - 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. У решті вирок залишити без змін. Вважає за необхідне дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_8 .

На обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає про те, що вирок є незаконним в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність - ст.75 КК України. Звертає увагу, що санкцією ч.4 ст.190 КК України в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018, за якою засуджено ОСОБА_8 , передбачене застосування такого виду покарання, як конфіскація майна. Так, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини тощо, й може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливі частині КК України.

Прокурор зазначає про те, що суд першої інстанції визнав винуватою ОСОБА_8 у вчиненні 5 (п`яти) епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358,ч.3 ст.358 КК України, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, останнє з яких є особливо тяжким, призначивши на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та, за наявності корисливого мотиву злочинної діяльності обвинуваченої, безпідставно, з урахуванням ст.75 КК України, звільнив від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та безпідставно не призначив засудженій покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим, під час судового розгляду судом помилково визнано та враховано обставини, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме: щире каяття та сприяння слідству, що не відповідає дійсності, оскільки обвинувачена під час судового засідання заперечувала обставини, встановлені в ході досудового розслідування, а саме факт вчинення нею кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, внаслідок чого під час судового розгляду докази були досліджені в загальному порядку.

Крім того, в ході досудового розслідування ОСОБА_8 в одному з протоколів свого допиту зазначила, що відмовляється від надання будь-яких показів відносно себе відповідно до норми ст.63 Конституції України, що свідчить про відсутність у неї такої обставини, що пом`якшує покарання як щире каяття.

Крім того, як вбачається з фактичних обставин справи, невідомий на ім`я ОСОБА_12 пообіцяв ОСОБА_8 за надання нею допомоги у незаконному отриманні грошових коштів потерпілої грошову винагороду у розмірі 50000 гривень, що свідчить про корисливий мотив та вказує на мету збагачення ОСОБА_8 .

Однак, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.59 КК України, згідно з вироком під час його постановлення зазначені вимоги закону належним чином не виконав - залишив ці обставини поза своєю увагою та безпідставно не призначив ОСОБА_8 покарання у виді конфіскації майна за ч.4 ст.190 КК України в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018, посилаючись лише на ст.77 КК України.

Такі додаткові обставини як наявність у обвинуваченої хронічної варикозної хвороби, стан її здоров`я, відсутність реальної заподіяної шкоди лише характеризують особу обвинуваченої і не є обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Таким чином, в порушення вищевказаних вимог, суд першої інстанції зазначив фактично одну обставину, передбачену п.1 ч.1 ст.66 КК України, що пом`якшує покарання, що, до того ж, є помилковим, оскільки вказані обставини в діях ОСОБА_8 не знайшли своє підтвердження. Інших обставин судом не встановлено.

Захисник ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити. Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2024 року залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що обвинувачена ОСОБА_8 повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, активно співпрацювала зі слідством. Під час досудового розслідування та судового розгляду справи ОСОБА_8 завжди проявляла бездоганну процесуальну поведінку. Крім того, обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується виключно позитивно. Так, зазначені обставини повністю підтверджують те, що обвинувачена ОСОБА_8 усвідомила вчинене, зробила належні для себе висновки та стала на шлях виправлення.

Щодо незастосування судом додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна зазначає про те, що суд надав цьому належну оцінку, зазначивши, що підстави для застосування до обвинуваченої додаткового покарання відсутні.

Звертає увагу на те, що обвинувачена ОСОБА_8 повністю визнала свою вину у висунутому їй обвинуваченні та надала суду щирі та повні показання щодо обставин вчинення нею кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, думку обвинуваченої та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин кримінального провадження, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, їх кваліфікації в апеляційній скарзі не заперечуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд в повній мірі дотримався наведених вимог закону. Перевіряючи апеляційні вимоги в частині правильності призначення покарання обвинуваченій, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку призначене судом покарання відповідає конкретним обставинам справи, узгоджується з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та є достатнім для виправлення ОСОБА_8 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

За правилами ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При вирішенні питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суду потрібно належним чином дослідити і оцінити всі обставини, які мають значення для справи. Суд має обґрунтувати можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Перевіряючи вирок суду в частині правильності призначеного обвинуваченій покарання апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання в межах санкцій кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 4 ст. 358 КК України і ч. 4 ст. 190 КК України в редакції Закону №216-VIII від 22.11.2018, врахував: тяжкість вчинених обвинуваченою діянь, серед яких відповідно до ст. 12 КК України є кримінальні проступки, нетяжкі злочини та замах на особливо тяжкий злочин, ступінь участі обвинуваченої у їх вчиненні, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких особливо тяжкий злочин не було доведено до кінця, суму коштів, якою винна намагався заволодіти шляхом обману, дані про особу обвинуваченої, котра до кримінально відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг за місцем проживання на неї не надходило, має захворювання: «Хронічна варикозна хвороба вен нижніх кінцівок. Виразкова форма з больовим синдромом. Хронічна гігантська виразка правої гомілки. Хронічна венозна недостатність С5(СЕАР)», повністю визнала вину, розкаялась у вчиненому, сприяла слідству. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченої та сприяння слідству. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому, суд дійшов висновку за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у межах санкцій ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України і ч. 4 ст. 190 КК України в редакції Закону №216-VIII від 22.11.2018, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Разом з тим, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд врахував ступінь участі обвинуваченої у вчиненому, стан її здоров`я, щире каяття, сприяння слідству, зобов`язання не вчиняти правопорушень у майбутньому, відсутність реально заподіяної шкоди потерпілій та дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважав за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

З такими висновками погоджується колегія суддів.

Щодо доводів прокурора про необхідність застосування до обвинуваченої такого виду покарання як конфіскація майна, передбаченого санкцією ч.4 ст.190 КК України в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

За статтями 51 та 52 КК одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Беручи до уваги, що згідно ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, серед яких конфіскація майна відсутня, та беручи до уваги роз`яснення ВС України надані у п. 19 Постанови Пленуму № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», колегія суддів приходить до висновку, що додаткове покарання у виді конфіскації майна не підлягає застосуванню до обвинуваченої ОСОБА_8 .

Не вбачається підстав вважати обґрунтованими доводи прокурора щодо відсутності у обвинуваченої щирого каяття, оскільки згідно викладених у вироку пояснень, ОСОБА_8 повністю визнала вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та розкаялась у вчиненому. Крім того, повідомила, що кримінальні правопорушення вчинила через брак коштів та матеріальну залежність від співучасника, який на той час був її роботодавцем, наразі усвідомила суспільну небезпечність вчиненого та зробила для себе належні висновки, щоб не повторювати подібного у майбутньому.

Апеляційний суд відмічає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Разом з тим, доводи прокурора про відсутність активного сприяння слідству спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину.

Це може полягати зокрема у повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення злочину, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, повідомленні про їхнє місцезнаходження, поданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.

Щодо апеляційних доводів прокурора про відсутність пом`якшуючої обставини - «сприяння слідству» колегія суддів відмічає, що стороною обвинувачення не спростовано факт того, що обвинувачена під час судового засідання не заперечувала обставини, встановлені в ході досудового розслідування. Як вбачається із вироку, ОСОБА_8 в судовому засіданні визнала повністю свою вину та не оспорювала встановлені обставини.

Жодних фактів перешкоджанню слідству у встановлені істини у кримінальному провадженні встановлено не було, а тому дії ОСОБА_8 слід розцінювати як активне сприяння слідству.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується зі ст.ст.50, 65 КК України, вирок суду слід залишити без змін. Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4