Справа № 571/2671/24
Провадження № 1-кп/571/281/2024
УХВАЛА

25 грудня 2024 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000288 від 31.10.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

До Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000288 від 31.10.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

У підготовчому засіданні прокурор подав клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з одночасним визначенням застави в сумі 242240,00 гривень (80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), з покладенням на обвинуваченого обов`язків, у разі внесення застави: прибувати за викликом суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну; заборонити спілкуватись із свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Вказує, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В обгрунтування зазначених ризиків прокурор зазначає, що враховуючи тяжкість покарання за кримінальне правопорушення (злочин), у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , останній після вчинення злочину до правоохоронних органів не з`явився, з метою ухилення від відповідальності може переховуватися від суду, оскільки територія ліквідованого Рокитнівського району (на даний час Сарненського району Рівненської області) є прикордонною, а саме: межує з територією республіки Білорусь та на території України запроваджено військовий стан через агресію зі сторони російської федерації та декількох областях України відбуваються військові дії, тому може переховуватися на не підконтрольній частині України. Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 маючи можливість вільно пересуватись, через свої знайомства зможе і сам незаконно перетнути кордон в місці, куди він транспортував трьох осіб і з метою уникнення відповідальності залишити межі території України та переховуватись (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в подальшому можуть змінити свої показання, оскільки проживають в одному районі з обвинуваченим, що є підставою шляхом умовлянь та погроз незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни останніми своїх показань та покращення свого становища. З метою уникнення кримінальної відповідальності може домовитись з особами з якими вчинив зазначене кримінальне правопорушення. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом (п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин пов`язаний із переправленням через Державний кордон України, маючи відповідні знайомства та злочинні зв`язки, й надалі може незаконно переправляти осіб до республіки Білорусь. Окрім того і сам має таку можливість незаконно перетнути кордон в місці, куди він транспортував трьох осіб, а отже перебуваючи на волі останній може продовжувати вчиняти аналогічні правопорушення. Крім того, 17.06.2024 Рокитнівським районним судом ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі строком на п`ять років, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та на підставі ст 75 КК України звільнено від відбування покарання, встановивши іспитовий строк на 1 рік (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке законом передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років. Вчинене кримінальне правопорушення (злочин), викликає негативне ставлення у населення, підриває загальноприйняті норми та правила поведінки в суспільстві, зважаючи на те, що інші, менш суворі, запобіжні заходи не забезпечать можливості уникнення вищевказаних ризиків, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків і його належної поведінки, до останнього слід застосувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та доповнив, що в силу зазначених ризиків, стороною обвинувачення не розглядалося можливість застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу. Просив клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого вважає вказане клопотання безпідставним та необґрунтованим, оскільки в установленому порядку ОСОБА_4 обвинувачення не вручено. Обставини кримінального провадження є спотвореними, на обвинуваченого перекладено вину інших учасників. Поза увагою залишилося те, що обвинуваченого було затримано в селі Рокитне, а не безпосередньо в місці перетину кордону чи близько до нього, а при затриманні нічого у нього не виявили, що могло б свідчити про вчинення вказаного кримінального правопорушення. Крім того, жоден із вказаних ризиків не підтверджений належними доказами. До суду направлено клопотання без будь яких документів, які могли б підтвердити вказані ризики. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 раніше судимий не може свідчити про те, що він буде вчиняти інші кримінальні правопорушення. Відомостей у підтвердження того, що ОСОБА_4 уникає виконання вироку суду також не надано. Також вважає, що визначення застави жодним чином не усуне вказані у клопотанні ризики.

Поряд з цим вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з підстав, зазначених у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки прокурор не наділений повноваженнями у кримінальному провадженні, а всі сумніви повинні трактуватися на користь обвинуваченого, як слабкої сторони. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з позицією захисника та доповнив, що він не має наміру переховуватися від суду. Вважає, що відносно нього можна обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу приписів ч.1 ст.29 Коституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого і його поведінки.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, а дане кримінальне правопорушення вчинено під час відбування іспитового строку, тому визнає доведеним існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Разом з тим, сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини. Оцінка ризику переховування від органів досудового розслідування та суду має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику, або вказати, що втеча маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Також, на думку суду, є передчасний висновок про наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки прокурором у клопотанні не наведено достатніх та обґрунтованих доказів про необхідність ОСОБА_4 чинити на них будь який вплив чи схиляти до дачі неправдивих показань.

Під час розгляду клопотання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проживає з батьком, який є інвалідом. Відомості, які б характеризували його з негативної сторони відсутні.

Прокурором не наведено переконливих доказів у підтвердження того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин суд вважає, що процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 може бути дотримана із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а в разі недотримання ним умов такого запобіжного заходу, прокурор не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, даних про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставин досудового розслідування, та беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням декількох обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 196, 197, 202, 315, 372, 376, 395 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, до 25 лютого 2025 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків:

- прибувати до суду за викликом на визначені дату та час;

-цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання: АДРЕСА_2 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

-заборонити спілкуватися із свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвала діє до 25 лютого 2025 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та начальнику ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області для виконання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 12.00 год. 26.12.2024.

Суддя ОСОБА_1