Справа № 461/44/25
Провадження № 1-кс/461/57/25
УХВАЛА

06.01.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на належний їй автомобіль.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0001166 від 15.11.2024 року було накладено арешт на автомобіль марки «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 .

Заявник зазначає, що вже тривалий час її пошкоджений автомобіль знаходиться без ремонту та експлуатації, що призводить до погіршення загального стану автомобіля, та як наслідок, значних фінансових втрат.

Вказує, що всі необхідні слідчі дії та експертизи із вказаним авто вже проведені, а тому з метою захисту її законних прав та інтересів як власника майна, просила слідчого суддю скасувати арешт на вищезазначений автомобіль.

Заявник в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд клопотання про скасування арешту на майно без її участі. Подане клопотання просила задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання клопотання без його участі. Зазначив, що всі необхідні слідчі дії із вказаним в клопотанні транспортним засобом проведені, а тому проти задоволення клопотання та скасування арешту на зазначене авто він не заперечує.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Постановою старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 16.11.2024 автомобіль марки «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні та передано на зберігання на територію стоянки, що розташована за адресою: м.Львів, вул.Авіаційна, 7.

Ухвалою слідчого судді від 19.11.2024 року було накладено арешт на вищевказаний автомобіль як на речовий доказ.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 16 КПК України, - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 1 статті 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Засада недоторканності права власності у кримінальному провадженні випливає із поваги до права власності, позбавлення права власності та контролю з боку держави щодо використання власності, які закріплені у ст. 1 Протоколу. Особливе значення цього принципу пояснюється і закріпленням його серед загальних засад кримінального провадження (п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13 липня 1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Обмеження права власності не тільки має ґрунтуватися на законі, а знаходитись під дією судового контролю і мати тимчасовий характер.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення права власності, оскільки всі необхідні слідчі із вищевказаним транспортним засобом проведені, а також з урахуванням позиції слідчого, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність скасування арешту в частині користування автомобілем «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_3 .

При цьому, слідчий суддя вважає, що оскільки вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою його збереження, запобігання його продажу, з огляду на те, що в подальшому може виникнути необхідність в додатковому дослідженні вказаного транспортного засобу для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, заборону в частині розпорядження, проведення обліково-реєстраційних операцій слід залишити.

Керуючись ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0001166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19.11.2024 року, в частині володіння та користування автомобілем марки «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Продовжити застосування арешту в частині заборони розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з автомобілем марки «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1