Справа № 289/179/25
Номер провадження 1-кс/289/78/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000030, -

ВСТАНОВИВ:

До Радомишльського районного суду 25 березня 2025 року надійшло клопотання по матеріалах кримінального провадження за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно клопотання, 28 січня 2025 року, близько 11:00 години, ОСОБА_5 перебував поблизу території бувшого СТОВ «Нива», що розташована по вул. Центральній, 19 в м. Радомишль Радомишльської ТГ Житомирського району Житомирської області та вирішив скоїти крадіжку майна, що там знаходилося.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, розуміючи протиправність вчинених дій, керуючись корисливим мотивом та з метою наживи, ОСОБА_5 , у тому ж місці і у той же час, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що її злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов на неогороджену територію бувшого підприємства СТОВ «Нива», де поряд з одним із складських приміщень побачив асинхронний електричний двигун, потужністю 11 кВт, який належить ОСОБА_7 де у подальшому, без розриву у часі, таємно, умисно, в умовах воєнного стану взяв та виніс його за територію вказаного підприємства, та у подальшому розпорядилася викраденим двигуном на власний розсуд.

Внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 11 666 гривень 67 копійок.

30 січня 2025 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , прийшов до місця проживання раніше знайомого ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , з метою купівлі алкогольних напоїв.

У вказаний день, час та місці після отримання ОСОБА_5 відмови ОСОБА_8 у наданні алкогольних напоїв між ним на ґрунті раптових неприязних відносин розпочався словесний конфлікт в ході якого, у ОСОБА_5 , виник раптовий злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи в коридорі вказаного домоволодіння, взяв до правої руки ніж, який мав при собі та наніс не менше шести ударів в область шиї ОСОБА_8 , таким чином умисно його вбив.

Смерть ОСОБА_8 , настала від множинних відкритих ран шиї.

30 січня 2025 року між 20 та 21 годиною 00 хвилин, у ОСОБА_5 , який перебував в центрі м. Радомишль Житомирського району Житомирської області, виник злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 в якому ніхто не проживав з метою тимчасового проживання.

Того ж дня, 30 січня 2025 року, між 20 та 21 годиною 00 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, а саме до приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла, ст. 233 Кримінального процесуального кодексу країни, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, протиправно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_9 , без законних на те підстав, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, проник до подвір`я вказаного домоволодіння та підійшов до приміщення будинку, де шляхом відкриття дверей вказаного домоволодіння, які були не зачинені, таємно, незаконно, проник у середину приміщення будинку, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_9

03 лютого 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 було затримано у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

Цього ж дня, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

04 лютого 2025 року Радомишльським районним судом Житомирської області стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 03.04.2025.

24 лютого 2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Цього ж дня, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

25 лютого 2025 року кримінальні провадження №0000030 за ч. 1 ст. 115 КК України, №0000032 за ч. 4 ст.185 КК України та №0000004 за ч. 1 ст.162 КК України об`єднанні в одне провадження під спільним №0000030.

У зв`язку із закінченням строку тримання під вартою, продовженням строку досудового розслідування до 03 травня 2025 року на підставі постанови в.о.керівника Коростишівської окружної прокуратури та необхідністю закінчення слідчих дій, отримання висновків експертиз, виникла необхідність в продовженні строку тримання під вартою до трьох місяців.

В судовому засіданні прокурор та слідчий СВ підтримали клопотання про продовження строку тримання під вартою та просили його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечив. Захисник адвокат ОСОБА_6 при прийнятті рішення покладається на розсуд суду, з урахуванням думки підзахисного.

Розглянувши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, зокрема з числа яких, за ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином.

При продовженні запобіжного заходу, враховується ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих, з метою приховування та/або перекручування обставин події при проведенні першочергових слідчих дій, в тому числі проведення необхідних слідчих дій; ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності; ризик продовження останнім своєї злочинної діяльності, так як ОСОБА_5 раніше неодноразово будучи судимим, свідомо не бажає ставати на шлях виправлення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам через існування вище вказаних обставин, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, недопущення скоєння нових кримінальних правопорушень. Доцільним та обґрунтованим є наразі продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміновані злочини у разі доведення його вини, особу підозрюваного та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування. Знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. На даний час досудове слідство не завершено, не проведені всі необхідні експертизи та інші слідчі дії.

Враховуючи викладене, заявлені в клопотанні та доведені в судовому засіданні ризики не зменшилися, а відтак виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В частині 4 цієї статті вказано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 , а саме ч. 1 ст. 115 КК України, є злочином, який спричинив загибель людини, то суд не визначає йому розмір застави.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 03.05.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000030, в межах строку досудового розслідування, а саме до 03 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 28 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10