Справа № 376/577/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3796/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу начальника Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 20 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 20 березня 2025 року ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати визначене житло з 16-00 год до 09-00 год кожної доби без дозволу прокурора або суду, з покладенням на нього, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Не погоджуючись з цією ухвалою, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити виходячи із наступного.

Статтею 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Статтею 422-1 КПК України передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

З аналізу вищевказаної норми Закону слідує, що апеляційному оскарженню підлягають лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зміну іншого запобіжного заходу на тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту не може бути предметом самостійного апеляційного оскарження, заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на остаточне судове рішення за наслідком розгляду кримінального провадження.

Наведене вказує на те, що апеляційна скарга прокурора на ухвалу суду про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку із наведеним, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою начальника Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 20 березня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою начальника Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 20 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу начальника Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 20 березня 2025 року повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 424 КПК України.

Суддя ОСОБА_2