печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0001522, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2020, об`єднаному з кримінальним провадженням № 0000141, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2020, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду на розгляді під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває вказане кримінальне провадження.

В матеріалах провадження № 0000141, що надійшли для вирішення питання про його об`єднання з кримінальним провадженням № 0001522, та ухвалою суду від 24.03.2021 об`єднано з останнім, містилися клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта, скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України, скасування та повернення застосованої до ОСОБА_8 застави, а також скарга на незаконність дій слідчого щодо проведення обшуку.

Клопотання про повернення обвинувального акта обґрунтоване тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні складено слідчим з порушенням вимог ст. 291 КПК України та є ідентичним за своїм змістом повідомленню про підозру. Обвинувальний акт не містить ні формулювання обвинувачення, ні виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема доведених органом досудового розслідування даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення. Обставини вчинення кримінального правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , викладене непослідовно, неконкретно та незрозуміло, з розривом дій в часі, що є важким для сприйняття, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та впливають на кваліфікацію дій особи. Фактично в обвинувальному акті від 28.02.2020 не відображено будь-яких конкретних дій ОСОБА_8 , які би вказували на підбурювання ним до давання неправомірної вигоди особі, яка займає особливо відповідальне становище, як і не конкретизовано, якій особі ця вигода повинна була надаватися. Разом з тим, правова кваліфікація дій обвинуваченого повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а її точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак. Зі змісту обвинувального акту від 28.08.2020 вбачається, що обвинувачений не вчинив достатніх і самостійних дій для підбурювання надання неправомірної вигоди особі, яка займає особливо відповідальне становище. Зокрема, ОСОБА_9 сам звернувся до ОСОБА_8 , тобто був зацікавлений в працевлаштуванні, ОСОБА_8 лише повідомив, що має зв`язки та має можливість працевлаштувати, радив ОСОБА_9 зачислитися до резерву, пропонував вирішити питання. Тобто, ОСОБА_8 не вчиняв ніяких активних дій для підбурювання до давання неправомірної вигоди. 3 огляду на викладене, очевидно, що взагалі відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27 ст. 369 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.04.2020 по справі №554/3095/20 на автомобіль марки LexusLS, д.н.з НОМЕР_1 , адвокат зазначив, що арешт накладено незаконно, необґрунтовано та в результаті невірного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Арештований автомобіль належить ОСОБА_10 , але фактично перебував у користуванні ОСОБА_8 . ОСОБА_10 не має ніякого відношення до кримінального провадження № 0000141. Арештоване майно не є речами, що визначені родовими ознаками і не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить і не може містити жодних слідів бо інших відомостей кримінального правопорушення. Також воно не є об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 вчинено будь-який злочин. Арештоване слідчим суддею майно не містить на собі жодних ознак, притаманних речовим доказам, не стосується предмету доказування у кримінальному провадженні та не набуте кримінально-протиправним шляхом. Щодо арештованого майна вже було проведено обшук та протягом всього часу досудового розслідування будь-яких дій відносно цього майна слідчим не вчинялося. Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні вже закінчилося, будь-яких слідчих дій відносно вказаного майна, як то призначення експертиз чи їх огляд, не проводилося.

Клопотання про скасування та повернення застосованої до ОСОБА_8 застави обґрунтоване наступним. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2020 відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та останньому визначено суму застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 420 400 грн. На наступний день на виконання цієї ухвали заставодавцями ОСОБА_10 внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області заставу в розмірі 299 999 грн., а ОСОБА_11 - 120 401 грн. В подальшому ухвалою від 10.08.2020 продовжено до 14.09.2020 дію покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків. Строк дії даного запобіжного заходу закінчився 14.09.2020, останній припинив свою дію, з клопотанням про продовження дії обов`язків до слідчого судді ніхто не звертався. За час дії відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави питання про звернення застави в дохід держави не вирішувалось, клопотань від прокурора до слідчого судді не надходило, суд за власною ініціативою також не розглядав даного питання, а тому на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Необхідності залишення застави за для забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди немає, оскільки таких вимог заявлено не було, матеріальної шкоди від інкримінованого кримінального правопорушення не встановлено. Крім цього, заставодавець не надає згоди на звернення застави на виконання вироку. Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх обґрунтованості, то на даний час вони відсутні, оскільки кримінальне провадження вже перебуває на розгляді в суді. Крім того, при розгляді цього клопотання необхідно врахувати обставини життя ОСОБА_8 , які дають підстави вважати про нівелювання ризиків, а саме: вік підозрюваного, який має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню доньку, є інвалідом 2 групи, пережив два інсульти, хворіє ішемічною хворобою серця, фактично зареєстрований та проживає в м. Києві, згідно зі ст. 88 КК України вважається не судимим, за місцем всіх місць реєстрації характеризується виключно позитивно. З моменту обрання вказаного запобіжного заходу, як і до цього, ОСОБА_12 жодного разу не викликався слідчим на будь-які слідчі дії, а також не змінював постійне місце проживання, не спілкувався з свідками. З викладеного очевидно, що обов?язки, які зараз фактично виконує обвинувачений, він і так повинен виконувати згідно вимог КПК України. Тобто, в даному випадку запобіжний захід у вигляді застави порушує мету запобіжного заходу та права обвинуваченого. З огляду на викладене, захисник просив скасувати застосований до ОСОБА_8 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2020 запобіжний захід у вигляді застави та повернути ОСОБА_10 заставу у розмірі 299 999 грн (внесену згідно квитанції № 0.0..1), ОСОБА_11 заставу у розмірі 120 401 грн (внесену згідно квитанції № 0.0..1).

У підготовчому судовому засіданні 05.11.2024 захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали подані клопотання.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти вказаних клопотань.

Прокурор ОСОБА_5 також заперечувала проти заявлених стороною захисту клопотань, просила відмовити у їх задоволенні. Також зауважила, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення, відмову від обвинувачення або висунення додаткового обвинувачення, відтак сторона обвинувачення в ході судового розгляду не позбавлена можливості ініціювати зміну або відмову від обвинувачення, якщо дійде такого висновку. Просила призначити провадження до судового розгляду, посилаючись на те, що справа підсудна Печерському районному суду м. Києва, підстав для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акта немає.

Наявну в матеріалах провадження скаргу на незаконність дій слідчого щодо проведення обшуку сторона захисту не підтримала та просила не розглядати її, у зв`язку з чим суд залишає скаргу без розгляду.

09.09.2020 в рамках кримінального провадження № 0001522 представником потерпілого Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» ОСОБА_13 через канцелярію суду подано цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди.

В даному судовому засіданні присутні особи не заперечували проти прийняття цивільного позову для розгляду в кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_9 , представник КП електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» ОСОБА_13 в підготовче судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про місце, дату та час проведення підготовчого судового засідання у спосіб, що відповідає вимогам ст. 135 КПК України.

Поряд з тим, від ОСОБА_13 надійшла заява, в якій він просив проводити судове засідання без участі представника КП електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло», цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Судом, з урахуванням належного повідомлення потерпілого та представника цивільного позивача про місце, дату та час проведення підготовчого судового засідання, не направлення заяви про відкладення судового засідання, визнано можливим провести підготовче судове засідання у відсутність останніх.

Інших клопотань сторонами в підготовчому судовому засіданні не заявлено.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальні акти та реєстри матеріалів досудового розслідування, письмові клопотання захисника, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Положеннями статті 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акта у кримінальному провадженні, недотримання яких, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000141, в ньому зазначено найменування та реєстраційний номер кримінального провадження, анкетні відомості обвинуваченого, дані щодо слідчих та прокурорів, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та, в тому числі, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обставини, що пом`якшують/обтяжують покарання, зміст обвинувального акта відповідає вимогам, які до нього ставляться ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд звертає увагу, що пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що в обвинувальному акті здійснюється виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, тобто форма, зміст викладу встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, щодо якого висунуте обвинувачення, є дискрецією прокурора.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України» повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

З урахуванням викладеного, судом не встановлено підстав для повернення обвинувального акта прокурору, а тому в задоволенні відповідного клопотання захисника слід відмовити.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення провадження для визначення підсудності судом не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених частинами 1, 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальні акти складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при їх затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для їх повернення прокурору - немає.

З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі даних обвинувальних актів.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування та повернення застосованої до ОСОБА_8 застави, суд враховує конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , тяжкість інкримінованих злочинів та суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку протягом кримінального провадження, зменшення існуючих в провадженні ризиків після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом ІІ групи, а тому вважає що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти існуючим в провадженні ризикам, а тому вважає наявними підстави для зміни застосованого до нього запобіжного заходу та повернення заставодавцям суми внесеної застави.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду у кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 про скасування арешту майна, суд виходить з наступного.

В рамках кримінального провадження № 0000141 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.04.2020 по справі №554/3095/20 накладено арешт на автомобіль марки LexusLS, д.н.з НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження, використання означеним майном, шляхом заборони його відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку /том 1 а. м. 137-140/.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що автомобіль марки LexusLS, д.н.з НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_10 .

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що у вилучений відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки він є знаряддям злочину, так як використовувався ОСОБА_8 при вчиненні злочину, та містить на собі його сліди, а саме вказані вилучені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, яким встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, враховуючи тривалість застосування заходу забезпечення кримінального провадження, те, що ОСОБА_10 є власником транспортного засобу марки LexusLS, д.н.з НОМЕР_1 , на законних підставах, за наведених в обвинувальному акті обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, вказаний автомобіль не був предметом злочину, прокурори в судовому засіданні не навели обставин, яким чином вказане майно може бути використано в якості речового доказу, які сліди розслідуваного злочину на собі містить, суд вважає, що відпала необхідність у подальшому застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт згаданого майна, у зв`язку з чим вбачає наявними підстави для задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Суд вважає необхідним прийняти позовну заяву представника представника КП електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» ОСОБА_13 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки це узгоджується із нормами статей 127, 128 КПК України, цивільний позов подано на відповідній стадії процесу.

Керуючись ст. ст. 27, 128, 169-174, 177-179, 182, 194, 196, 291, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору в межах кримінального провадження № 0000141, - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувальних актів у кримінальному провадженні № 0001522 від 14.04.2020, об`єднаному з кримінальним провадженням № 0000141 від 07.04.2020, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, повідомленням потерпілого, представника потерпілого на 14 листопада 2024 року о 12-45 год.

Кримінальне провадження здійснювати колегіально судом у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування та повернення застави - задовольнити.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід з застави на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду у кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Заставу в розмірі 299 999,00 грн., внесену на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2020 по справі №554/3095/20, згідно квитанції 0.0..1, - повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Заставу в розмірі 120 401,00 грн., внесену на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2020 по справі №554/3095/20, згідно квитанції 0.0..1, - повернути заставодавцю ОСОБА_11 .

Клопотання ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.04.2020 по справі №554/3095/20 на автомобіль марки LexusLS, д.н.з НОМЕР_1 .

Автомобіль марки LexusLS, д.н.з НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_10 .

Прийняти цивільний позов представника Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» ОСОБА_13 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди.

Не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті, відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Позивач не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати відповідь на відзив, виклавши письмово свої міркування, аргументи, надати відповідні докази, та направити відповідачу та суду з підтвердженням такого направлення учаснику справи.

Відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3