ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/907/25 (1-кc/644/106/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/478/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 10 березня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що надані суду матеріали не містять фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення, обставини на які у своїй заяві посилається скаржник, відповідно до ст. 11 КК України не можуть трактуватися як злочин, а тому відсутні підстави для реєстрації його заяви у ЄРДР.

Стаття 356 КК України передбачає такі дії, як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Стаття 191 КК України передбачає такі дії як привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.01.2025, та пояснення скаржника містять інформацію про не надання дозволу на прохід до РТЦК та СП, та не містять в собі інформацію про активні дії будь-яких осіб щодо скаржника.

Оскільки заява ОСОБА_6 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, так як в поданій заяві не міститься обгрунтованих відомостей на підтвердження обставин скоєння кримінальних правопорушень, слідчий суддя в задоволенні скарги відмовив.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу суду, прийняти рішення про задоволення його скарги на бездіяльність слідчого.

Також просить прийняти окрему ухвалу відносно судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , яка на його думку порушила його права ігнорування судом вимог КПК України щодо направлення судової повістки з посиланням на відсутність грошей на марки, скарга розглядалась півтора місяці замість 72 годин.

Щодо поновлення строку зазначає, що був присутній лише на оголошенні резолютивної частини судового рішення, копію повного тексту він не отримував, суд його не направляв, апелянт випадково побачив повний текст рішення в судовому реєстрі.

Вказує, що керуючись ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, абз. 2 ч. 7 передбачає що лише на підставі заяви потерпілого розпочинається права й обов`язки (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Статтею 477 КПК України поняття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення включає статті, а саме 356 КК України.

Тобто за приватним обвинувачення (ст.356 КК України) поза чиїмось бажаннями чи думками, а лише за заявою заявника - потерпілого все одно вносяться матеріали до ЕРДР.

Наводить відомості щодо суті поданої скарги - 20.01.2025 року прибув десь о 15-00 годині за адресою АДРЕСА_1 у приміщеннях ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки отримав від них багато листів з запрошеннями, як отримання наказів про призначення чергових військових звань, довідки про отримання відстрочки, проходження ВЛК тощо.

Але його допустили, пославшись на те, що він забов`язаний віддати свій телефон в якому міститься інформація онлайн банкінгу, дія, особисті фото, тощо все що є персональною захищеною інформацією, а телефон приватною власністю.

Він на це зауважував, що це є грубе порушення моїх прав, в тому числі і не допуск до приміщень до РТЦК та СП для вирішення проблем на які вони мене к самі запрошували. На мою вимогу ніхто з РТЦК мені не представився, посвідчень не показав. Це є неповага до офіцера ЗСУ (до мене).

Такими діями посадових осіб йому спричинено пряму моральну шкоду й матеріальну шкоди.

О 15:06 годині здійснено виклик з особистого телефона на «102» та написано заяву про кримінальний злочин, заява відповідає всім вимогам, посилання на події, на вимоги кримінального кодексу, в прохальній частині робиться посилання на внесення заяви до ЕРДР, допиту під протокол потерпілого тощо.

Заяву прийнято поліцейським БПОП ГУНП в Харківській області, яку зареєстровано в ЖЕО №1267.

Заява від 20.01.2025р. відповідала як формі так по змісту вимогам ст.214 КПК України, а слідчий суддя навів в ухвалі висновки, які має визначати слідчий під час досудового розслідування, а не до нього.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки апелянт довів поважність пропуску, встановленого законом строку на подання апеляційної скарги.

Сторони були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином.

ОСОБА_6 в телефонному режимі повідомив, що не має можливості прибути в судове засідання. Клопотання про проведення судового засідання за його обов`язкової участі не заявляв.

За таких обставин, колегія судді вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 30.01.2025 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, в якій просив зобов`язати начальника СВ ВП№1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР за його заявою від 20.01.2025 ЖЕО №1267 про вчинення кримінального правопорушення; надати ОСОБА_6 витяг з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 55 КПК України.

Свою скаргу мотивував тим, що ним 20.01.2025 подано заяву про внесення до ЄРДР відомостей за фактом недопущення його до приміщення РТЦК та СП, з вимогами здати при вході мобільний телефон чим завдано матеріальної та моральної шкоди. Заяву прийнято поліцейським БПОП ГУНП в Харківській області та зареєстровано в ЖЕО №1267, однак до теперішнього часу відомості до ЄРДР не внесено

Відмовляючи у задоволенні вказаної скарги, слідчий суддя виходив з того, що надані суду матеріали не містять фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення, обставини на які у своїй заяві посилається скаржник, відповідно до ст. 11 КК України не можуть трактуватися як злочин, а тому відсутні підстави для реєстрації його заяви у ЄРДР.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком слідчого судді, з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що 20 січня 2025 року ОСОБА_6 звернувся із заявою до начальника ВП№1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області з заявою, в якій просив внести матеріали в ЄРДР, надати йому відповідний витяг. При цьому заявник посилався на те, що внаслідок недопущення його до приміщення РТЦК та СП були порушені його конституційні права, завдано матеріальної шкоди, тобто вчинено кримінальне правопорушення, а посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинили ктримінальні правопорушення, які передбачені ст. 356 КК України та ст.191 КК України.

В заяві ОСОБА_6 зазначив, що 20.01.2025 року прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте він на це зауважував, що це є грубе порушення його прав та відповідно на його думку такі дії мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191, 356 КК України.

Слідчий суддя послався відповідь начальника ВП№1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області щодо розгляду звернення ОСОБА_6 , зареєстрованому в ЖЄО за №1267 від 20.01.2025, зміст якої полягає в наступному - у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відомості до ЄРДР, заяву скеровано для розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян».

Проте така відповідь є формальною та не містить посилання на те, які саме дані відсутні з огляду на зміст заяви ОСОБА_6 з посиланням на обставини, які стали підґрунтям для звернення до органів поліції.

Вимогами ч.1 та ч. 2 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Слідчий суддя вказані обставини належним чином не перевірив, натомість надав оцінку самій заяві ОСОБА_6 про вчинення злочину, її обгрунтованості та зазначив, що обставини, зазначені в заяві, не можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71), яке також закріплено в рішенні у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у судових справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинуваченим або засудженим, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вказане обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали, оскільки доводи, викладені ОСОБА_6 в його заяві є цілком обґрунтованими для проведення їх перевірки в порядку ст. 214 КПК України.

Що стосується вимоги апеляційної скарги щодо необхідності постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Натомість чинний кримнальний процесуальний закон не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Проте, системний аналіз положень ч. 1 ст. 3, ст.ст. 91, 110, 369, 371, 372 та 419 КПК України дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

До такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові у справі № 686/9636/18 від 14.06.2021 року.

Проте постановлення такої ухвали вимагає встановлення беззаперечного факту порушення закону, прав і основоположних свобод людини, в даному випадку судом нижчестоящої інстанції.

Таких обставин, колегія суддів за результатами судового розгляду, з огляду на матеріали судового провадження та відмості апеляційної скарги, не встановила.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з задоволенням скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 307, 376, 404, 405, 406, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку - задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 10 березня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 20.01.2025 року задовольнити.

Зобов`язати начальника ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області в порядку ст. 214 КПК України організувати внесення уповноваженою особою до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 20.01.2025 року ЖЕО №1267.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді