Справа № 157/1797/24 Провадження №11-кп/802/279/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року, якою обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів,

В С Т А Н О В И В

УхвалоюЛюбешівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п.1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, до 26.04.2025 включно.

Своє рішення суддя мотивував тим, що прокурором надано докази про наявність ризиків зазначених в клопотанні, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому дійшов висновку про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисники, кожен зокрема, просять ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави. Вказують про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому зазначають, що міра покарання, яка загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не може слугувати підставою для продовження запобіжного заходу. При цьому захисник ОСОБА_7 посилається на рішення ЄСПЛ.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційних скарг, міркування захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, підтримали апеляційні скарги з підстав викладених в них, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою: запобігання спробам ухилення від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Оцінюючи тяжкість вчинених злочині, які інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочинів в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом, зокрема, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи захисників про те, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу втратили свою актуальність та вважає, що такі ризики, не змінилися.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 та тяжкості інкримінованих йому діянь, те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів, в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Беручи до уваги вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, одночасно із продовженнями запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає розмір застави, відтак доводи апеляційних скарг в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин, суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційних скаргах доводів захисників, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скаргизахисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалуЛюбешівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року, якою обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді