Справа № 521/2374/25
Номер провадження:1-в/521/665/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14»

щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2024 року за ч.4 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14», в інтересах засудженого ОСОБА_4 щодо приведення у відповідність до закону у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2024 року яким ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Засуджений ОСОБА_4 подання підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2024 року ОСОБА_4 , засуджено за ч. 4 ст.185 та ч. 2 стю190 КК України, зі застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі за вчинення двох епізодів крадіжок та одинадцяти епізодів шахрайства, а саме: епізод від 29.11.2023 року ( крадіжка на суму 2631 гривень 66 коп.); 22.12.2023 року ( крадіжка на суму 630,00 гривень); 01.02.2024 року ( шахрайство з потерпілою ОСОБА_5 на суму 700,00 гривень); 01.02.2024 року ( шахрайство з потерпілою ОСОБА_6 на суму 700,00 гривень); 01.02.2024 року ( шахрайство з потерпілим ОСОБА_7 на суму 700,00 гривень); ); 01.02.2024 року ( шахрайство з потерпілим ОСОБА_8 на суму 700,00 гривень); 01.02.2024 року ( шахрайство з потерпілим ОСОБА_7 на суму 700,00 гривень); 01.02.2024 року ( шахрайство з потерпілим ОСОБА_9 на суму 700,00 гривень); 02.02.2024 року ( шахрайство з потерпілим ОСОБА_10 на суму 700,00 гривень); 05.02.2024 року ( шахрайство з потерпілою ОСОБА_11 на суму 1050,00 гривень); 05.02.2024 року ( шахрайство з потерпілим ОСОБА_12 на суму 1000,00 гривень); 05.02.2024 року ( шахрайство з потерпілою ОСОБА_13 на суму 1000,00 гривень); 05.02.2024 року ( шахрайство з потерпілим ОСОБА_14 на суму 1000,00 гривень). Окрім того, до покарання призначеного за цим вироком ОСОБА_4 , частково приєднано покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2022 року та остаточно визначено покарання у виді п`яти років та двох місяців позбавлення волі. Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2022 року ОСОБА_4 засуджений за України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років за ст. 184 ч.4 та ч.1 ст.357 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1342,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діянь, за які він засуджений (у 2023 році та у 2024 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за стю185 та ст. 190 КК України, становив 2684, 00 у 2023 році та 3028,00 гривень у 2024 році.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2024 року наразі не можуть вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, окремо за кожним епізодом, за вчинення крадіжок та за шахрайство, за вчинення яких останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність у 2022 та у 2023 році.

Окрім того, відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2022 року ОСОБА_4 засуджений за України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років за ст. 184 ч.4 та ч.1 ст.357 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Цим вироком встановлено, що ОСОБА_4 17 квітня 2022 року у вечірній час доби вчинив крадіжку мобільного телефону на суму 966 гривень 33 копійок. Окрім цього, 17 квітня 2022 року у вечірній час доби вкрав банківську карту Акціонерного товариства «Ощадбанк», в далі в період з 18 квітня 2022 року по 26 квітня 2022 року з вказаної банківської картки зняв грошові кошти у сумі 3992 гривні. Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст.357 викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч.4 ст.185 КК ( за двома епізодами крадіжок) України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), поєднане з проникненням у житло в умовах дії воєнного стану та таємне викрадення чужого майна ( крадіжку) вчинене повторно, в умовах дії воєнного стану. Разом з тим, враховуючи що у 2022 році, кримінальна відповідальність настає за вчинення крадіжки на суму, яка не перевищує 2481, 00 гривен, то декриміналізації підлягає діяння, вчиненні ОСОБА_4 , а саме таємне викрадення майна на суму 966 гривень 33 коп.. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2022 року за ч. 1 ст.357 КК України за викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

Однак, на даний час, відносно ОСОБА_4 ще не виконаний вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2022 року, яким йому визначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі за ст. 184 ч.4 та ч.1 ст.357 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

З урахуванням того, що інших підстав утримання ОСОБА_4 у ДУ "Одеська виправна колонія №14", окрім вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2024 року, немає, він підлягає негайному звільненню з вказаної установи виконання покарань.

При цьому суд наголошує, що слід продовжити виконання вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2022 року, яким ОСОБА_4 визначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі за ст. 184 ч.4 та ч.1 ст.357 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» відносно ОСОБА_4 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. - задовольнити.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2024 року, яким він засуджений за ч.4 ст.184 та ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з ДУ "Одеська виправна колонія №14".

Продовжити виконання вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2022 року, яким ОСОБА_4 визначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі за ст. 184 ч.4 та ч.1 ст.357 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1