печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції провадження за клопотанням cтаршого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , про обрання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000613 від 16.07.2024, - ,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000613 від 16.07.2024. Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи. У судовому засіданні захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання. Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку, що в провадженні Слідчими Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000613 від 16.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 травня 2014 року ОСОБА_6 вступила на службу до Державної міграційної служби України, а саме до її територіального підрозділу - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, де проходила її до 30 вересня 2014 року включно.

Державна міграційна служба України створена Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 № 1085/2010.

Указом Президента України від 06.04.2011 № 405/2011, затверджено Положення про Державну міграційну службу України, яким визначено основні завдання, функції та повноваження ДМС України.

Відповідно до вказаного положення основними завданнями ДМС України були:

- внесення пропозицій щодо формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;

- реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;

- реалізація в межах своєї компетенції державної політики у сфері волонтерської діяльності.

ДМС України відповідно до покладених на неї завдань серед іншого:

- здійснює оформлення і видачу іноземцям та особам без громадянства запрошень для в'їзду в Україну, документів для тимчасового перебування або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, студентських квитків студентам із числа іноземців та осіб без громадянства, вилучає ці документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в'їзду в Україну в передбачених законодавством випадках;

- приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України;

- здійснює оформлення і видачу громадянам України, які постійно проживають в Україні, документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, затримує видачу та вилучає ці документи у передбачених законодавством випадках;

-здійснює ідентифікацію громадян України, які втратили документи, що посвідчують особу;

- здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки;

- здійснює відповідно до закону заходи щодо запобігання та протидії нелегальній (незаконній) міграції, іншим порушенням міграційного законодавства;

- здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, у випадках, передбачених законодавством, притягає порушників до адміністративної відповідальності;

- здійснює інші правозастосовчі і правоохоронні повноваження на основі і на виконання Конституції та законів України;

- здійснює інші повноваження на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України.

ДМС України для виконання покладених на неї завдань має право, серед іншого:

- проводити перевірки стану додержання органами виконавчої влади, громадянами, підприємствами, установами та організаціями вимог законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів і вносити пропозиції щодо усунення причин їх порушення цих вимог.

ДМС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Виходячи з викладеного ДМС при виконанні покладених на неї завдань наділена превентивними функціями та можливістю застосування заходів примусу, здійснює правозастосовну функцію та правоохоронну функцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, Державна міграційна служба України відноситься до категорії «правоохоронний орган», а отже ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу.

ОСОБА_6 , в умовах коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, після виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії російської федерації проти України, зрадила українській державі та всьому Українському народові, та вчинила умисний злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації (далі - ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «донецька народна республіка» (далі - «днр»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «днр» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «днр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Донецької області так званої «днр», які Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17 березня 2014 р. Указом Президента України № 303/2014 оголошено «Про часткову мобілізацію», у зв`язку з чим в Україні з 18.03.2014 настав особливий період.

13.04.2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14.04.2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

Виходячи з необхідності збереження життя, здоров`я, забезпечення прав і законних інтересів військовослужбовців, працівників Збройних Сил України, інших військових формувань, працівників правоохоронних органів України, які проходять службу (працюють) на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської області, прийнято рішення «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Донецької та Луганської області України».

Відповідно до пункту 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які прибули з тимчасово окупованої території і виявили бажання (за наявності підстав) звільнитися з військової служби, звільняються з військової служби, у тому числі в особливий період, за наявних підстав, а при їх відсутності - у зв`язку із скороченням штатів, якщо вони звернулися з клопотанням про звільнення протягом трьох місяців після прибуття з тимчасово окупованої території.

07 квітня 2014 року у м. Донецьку Донецької області невстановленими особами за підтримки РФ (досудове розслідування щодо яких здійснюється у іншому кримінальному провадженні) на виконання завдання щодо зміни меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, з метою здійснення терористичної діяльності створено «Донецьку народну республіку», яка, у відповідності до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною організацією.

З квітня 2014 року триває силове захоплення та подальше утримання захопленої частини території Донецької області представниками терористичної організації «ДНР». Як наслідок, частина території Донецької області опинилась під контролем представників терористичної організації «ДНР» та, відповідно до постанови Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Закону України від 18.01.2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» набула статусу тимчасово окупованої території.

ОСОБА_6 , приблизно у липні 2014, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, знаходячись у місті Донецьк, Донецької області, будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу, діючи умисно, на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, достовірно знаючи, що на території України введено особливий період, усвідомлюючи, що військовослужбовці збройних сил російської федерації та інші незаконні збройні формування підконтрольні російській федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державний кордон України та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно-господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації Донецької та Луганської області, вступила у злочинну змову з невстановленими представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації російської федерації, та добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту, що виразилось у наданні безпосередньої допомоги військовослужбовцям російської федерації та іншим учасникам незаконних збройних формувань у становленні та зміцненні ними окупаційної влади російської федерації на території міста Донецьк, Донецької області та недопущення контролю України над цією територією.

З цією метою, ОСОБА_6 , приблизно у липні 2014,більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи в приміщенні підрозділу так званого «мвд днр» - «миграционная служба мвд днр», яке розташоване за адресою: Донецька область, вул. Федора Зайцева, 46В, пристала на пропозицію окупаційної адміністрації рф та вступила до незаконного окупаційного правоохоронного органу «министерства внутренних дел донецкой народной республики», зайнявши посаду так званого «начальника сектора миграционной службы Куйбишевского районного отдела Донецкого городского управления министерства внутренних дел донецкой народной республики».

Далі, починаючи з липня 2014 року, ОСОБА_6 , зрадивши Українському народові, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, розпочала свою діяльність в інтересах ворога, виконуючи обов`язки представника незаконного окупаційного правоохоронного органу, займаючи у так званому «министерстве внутренних дел донецкой народной республики» посаду «начальника сектора миграционной службы Куйбишевского районного отдела Донецкого городского управления министерства внутренних дел донецкой народной республики» (розташований за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Куйбишева 126), що виразились у формуванні та забезпеченні реалізації політики окупаційної влади у сфері міграції, громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб; видачі громадянам України, які проживали на окупованій території України, паспортних документів, адресних довідок, які посвідчували особу та інших документів «днр» та рф, забезпечення процесу примусової паспортизації паспортами російської федерації громадян України, які залишилися на окупованих російською федерацією територіях, а також вжиття заходів щодо підбору кадрів шляхом схиляння працівників Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області до переходу на бік ворога - роботу в незаконному окупаційному правоохоронному органі «мвд днр».

За вказаних обставин, ОСОБА_6 , в порушення вимог статті 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, присяги державного службовця, замість того, щоб брати участь у виконанні завдань територіальної оборони, а також у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму особливого періоду під час його оголошення на всій території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території міста Донецьк, Донецької області будучи працівником системи Міністерства внутрішніх справ України, здійснила перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, що виразилось у наданні нею активної допомоги представникам збройних сил російської федерації у посиленні їхньої боєздатності, вжитті заходів, направлених на становлення та зміцнення окупаційної влади російської федерації, шляхом безпосередньої участі в утворенні незаконних правоохоронних органів так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації російської федерації, на окупованій території України, виконання функцій представника окупаційного правоохоронного органу російської федерації з метою недопущення контролю української влади на території міста Донецьк, Донецької області, надавши тим самим допомогу російської федерації в проведенні підривної діяльності проти України, з метою завдання шкоди суверенітетові та територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, за викладених вище обставин громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати вказану особу у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами:

?повідомленням оперативного підрозділу про виявлення ознак злочину, а саме про добровільне зайняття ОСОБА_6 посади в незаконних органах, створених на тимчасово окупованій території Донецької області окупаційною адміністрацією;

?документами про встановлення особи підозрюваної, згідно яких вона є громадянкою України;

?листом Пенсійного фонду України про отримання ОСОБА_6 доходу, як працівником Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , яка будучи особисто знайомою з підозрюваною, повідомила, що співробітниця Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області ОСОБА_6 перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту, обіймала керівну посаду в незаконних правоохоронних органів так званої «днр», організовувала і керувала заходами з видачі «паспортів днр», а в подальшому паспортів рф громадянам України на тимчасово окупованій території Донецької області у м. Донецьк;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який будучи особисто знайомим з підозрюваною, повідомив, що ОСОБА_6 перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту, обіймала керівну посаду в незаконних правоохоронних органів так званої «днр», організовувала і керувала заходами з видачі «паспортів днр» на тимчасово окупованій території Донецької області у м. Донецьк;

?протоколами огляду відео-звукозапису, фотоматеріалів та інтернет-публікацій за участі свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , згідно якого ОСОБА_6 в якості представника незаконного правоохоронного органу так званої «днр» -«начальника сектора миграционной службы Куйбишевского районного отдела Донецкого городского управления министерства внутренних дел донецкой народной республики» брала участь в урочистому заході з видачі «паспортів днр» у Куйбишевському районі м. Донецька, організовувала і керувала заходами з видачі «паспортів днр», а в подальшому паспортів рф громадянам України на тимчасово окупованій території Донецької області;

?протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 впізнали ОСОБА_6 як особу, що обіймає посаду «начальника сектора миграционной службы Куйбишевского районного отдела Донецкого городского управления министерства внутренних дел донецкой народной республики»;

?матеріалами аналітичного досьє Департаменту криміналістичного аналізу Національної поліції України, згідно якого ОСОБА_6 співпрацює з окупаційною владою рф - брала участь в охороні громадського порядку у формі працівника «міліції днр» при проведенні військового параду на території м. Донецька у 2017 році.

?іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

Таким чином, є достатньо підстав вважати, що вказана особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі.

22.01.2025 складено та погоджено письмове повідомлення про підозру зазначеного громадянина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке вручене у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Вручити письмове повідомлення про підозру поштовим зв`язком не виявляється за можливе, оскільки відповідно до комп`ютерних даних, що місця на офіційних сайтах АТ «Укрпошта» та ТОВ «Нова Пошта», через тимчасову окупацію м. Донецьк дані установи не здійснюють відправку кореспонденції до вказаного населеного пункту.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку підозрюваної відсутні.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 27.01.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та 28.02.2022 - в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2022 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Таким же способом опубліковано повістки про виклик підозрюваного до слідчого на 27, 28, 29 січня 2025 року.

Одночасно 27.01.2025 слідчим для здійснення захисту підозрюваного залучено захисника, якому теж було вручено повідомлення про підозру та повістку про виклик.

Однак, у вказані дати підозрюваний не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим слідчим складено відповідний рапорт про його неявку.

Ураховуючи викладене, постановою слідчого від 05.02.2025 підозрюваного оголошено у розшук, проведення якого доручене Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

При цьому, встановлено наявність усіх зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, а саме підозрюваний переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території; може там, займаючи посаду в незаконному органі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може, займаючи посаду в незаконному органі, впливати на свідків та інших підозрюваних; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема погоджувати свої дії з іншими підозрюваними; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України та на території держави-агресора РФ. Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного. Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за інкриміновані діяння, у зв`язку з чим оголошена у розшук та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання її подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відтак клопотання підлягає задоволенню. Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 179, 180, 193, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити. Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу.. У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 10.03.2025 року о 09-30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1