Справа № 159/3914/24 Провадження №11-кп/802/237/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

29 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , вивчивши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Зазначеним вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 14.06.2024, у кримінальному провадженні 0000019 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.1 ст.209 КК України, укладену між прокурором Волинської обласної прокуратури та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 85000 грн. з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 7648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 130016 грн. з позбавленням права займатися підприємницькою діяльність, пов`язаною з реалізацією підакцизних товарів, строком на два роки, без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 узгоджене сторонами остаточне покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 7648 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 130016 грн. з позбавленням права займатися підприємницькою діяльність, пов`язаною з реалізацією підакцизних товарів, строком на два роки, без конфіскації майна з знищенням незаконно виготовлених товарів.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді від 09.04.2024, у тому числі, на готівкові кошти в сумі 10790,00 грн., та в сумі 300 000,00 грн.

Також вироком вирішено долю речових доказів і, водночас, готівкових коштів в сумі 10790,00 грн., та в сумі 300 000,00 грн., які конфісковано в дохід держави.

Обвинувачений ОСОБА_3 не погоджуються із вироком в частині, що стосується вирішення питання долі таких речових доказів як готівкових коштів в сумі 10790,00 грн., та в сумі 300 000,00 грн., оскільки вважає його незаконним через порушення норм законодавства. Зазначає, що ці готівкові кошти належать ОСОБА_4 та її родині, тому суд при вирішенні їх долі як речових доказів повинен був повернути законним власником, а не конфісковувати. А тому, апелянт просить вирок суду в цій частині змінити, виключивши з нього вказівку про конфіскацію зазначених готівкових коштів, та повернути їх власнику ОСОБА_4 .

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали провадження доходжу висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст.394 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст.394 цього ж Кодексу.

У п.1 ч.4 ст.394 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди .

Як убачається із вироку, що оскаржується та укладеної між прокурором і підозрюваним ОСОБА_3 угоди від 14.06.2024, судом першої інстанції ОСОБА_3 призначено покарання, яке узгоджене між сторонами та визначене в угоді. Вимоги, передбачені ст.473 КПК України, судом першої інстанції дотримані.

За таких обставин, а також з урахуванням апеляційних вимог, слід прийти до висновку, що судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно в даному випадку не може бути оскаржено ОСОБА_3 відповідно до положень ст.394 КПК України, а тому згідно із вимогами ч.4 ст.399 цього ж Кодексу, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.394, 399 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2024 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 14.06.2024, у кримінальному провадженні 0000019 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.1 ст.209 КК України, укладену між прокурором Волинської обласної прокуратури та підозрюваним ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати обвинуваченому разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення судом.

Суддя Волинського

апеляційного суду ОСОБА_2