КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/4139/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/2831/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, у кримінальному провадженні №000123 від 22 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишено без задоволення.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, в межах строків досудового розслідування, до 27 квітня 2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, та зобов`язано його:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, за винятком надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги;

- прибувати до слідчих та прокурорів у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Визначено строк дії ухвали та термін дії покладених на підозрюваного обов`язків в межах строку досудового розслідування до 27 квітня 2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2025 року.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

У мотивування скарги зазначає, що при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 слідчим суддею не враховано характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також його особу, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Зауважує, що на розгляді у Києво-Святошинському районному суді Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000014 від 23 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема: 4 епізоди за частиною третьою статті 332 КК України та 3 епізоди за частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 358 КК України. а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000017 від 14 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 358 КК України.

Вказує, що слідчим суддею не враховано наявність ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, який підтверджується тим, що ОСОБА_7 ані 27 лютого 2025 року, ані 28 лютого 2025 року на телефонні дзвінки не відповідав, за останнім відомим місцем проживання, що у АДРЕСА_2 , був відсутній, від отримання повідомлення про підозру відмовився, а тому зміст повідомлення про підозру було оголошено ОСОБА_7 у присутності понятих у момент коли останній замкнувся у транспортному засобі та відмовився виходити; ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований.

Також зазначає, що ОСОБА_7 може впливати на свідків, які на даний час ще не допитані судом безпосередньо, а з урахуванням обставин вчинення злочину, він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки у подальшому у судові засідання.

Посилається на те, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний момент органо досудового розслідування не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів та осіб, ймовірно причетних до вчинення кримінального правопорушення, а на даний час розслідування триває, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи не під вартою останній зможе переховувати вказані речі.

На переконання сторони обвинувачення, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти всім вищевказаним ризикам, у тому числі вчиненню підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на думку прокурора, будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, а також думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №000123 від 22 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про порядок перетину державного кордону України громадянами України в період дії військового стану, у порушення вимог статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», Указу Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у порушення постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 про затвердження «Правил перетинання державного кордону громадянами України», згідно якої у період дії військового стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, та, незважаючи на це, у останнього виник прямий умисел, направлений на сприяння незаконному переправленню чоловіків - громадян України, віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду.

У подальшому ОСОБА_7 підшукував осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які ухиляються від мобілізації та бажають в умовах воєнного стану потрапити за кордон України з використанням документів про непридатність до військової служби, що надає право на пільги вищевказаним особам на виїзд за кордон.

Так, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду, тобто маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повідомив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зможе сприяти незаконному переправленню останнього через державний кордон України в умовах воєнного стану шляхом виготовлення документів про непридатність до військової служби, що надасть право ОСОБА_10 на пільги на виїзд за кордон в умовах воєнного стану як громадянину України чоловічої статі від 18 до 60 років.

У подальшому, у квітні 2024 року (більш точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено) ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Києві, точного місця досудовим розслідування не встановлено, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 останній повідомив, що за грошові кошти у розмірі 1 тис. дол. США, що станом на 01 квітня 2024 року, згідно офіційного курсу НБУ, становить 38 997 грн 40 коп., може виготовити тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, довідку військово-лікарської комісії, а також довідку, згідно якої ОСОБА_10 не підлягатиме призову на військову службу під час мобілізації.

На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився та передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 тис. дол. США, копії паспортних даних, ідентифікаційного коду та фотокартку для виготовлення документів, які нададуть змогу ОСОБА_10 перетнути кордон.

Після чого, ОСОБА_7 підготував вказані вище документи та 14 травня 2025 року з відділення логістичної компанії «Нова пошта» №4, що в с. Крюківщина Бучанського району Київської області відправив їх на адресу відділення логістичної компанії «Нова пошта» №1, що по вул. Святомиколаївська, 95Б, селище Чернівці Могилів-Подільського району Вінницької області, вказавши отримувача ОСОБА_10

15 травня 2024 року о 17 год. 29 хв. ОСОБА_10 з указаного вище відділення отримав відправлення, в середині якого знаходились: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 20 червня 2023 року, довідка №84/621 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 червня 2023 року та довідка №838 видана ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20 червня 2023 року, згідно яких ОСОБА_10 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

28 лютого 2025 року у відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 276, частини першої статті 278 КПК України ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КПК України.

10 березня 2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000123 від 22 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишено без задоволення.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, в межах строків досудового розслідування, до 27 квітня 2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, та зобов`язано його:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, за винятком надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги;

- прибувати до слідчих та прокурорів у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Визначено строк дії ухвали та термін дії покладених на підозрюваного обов`язків в межах строку досудового розслідування до 27 квітня 2025 року включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом частин першої-четвертої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

За змістом пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до пункту «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, достатньою мірою підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлене правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду предмета; протоколами за результатами проведення НСРД та іншими матеріалами у сукупності.

Крім того, слідчим суддею враховано, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах.

Також взято до уваги, що ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, який відповідно до статті 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Водночас слідчим суддею встановлено, що ні в самому клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та даних, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 взято до уваги особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, а також його процесуальну поведінку до та після повідомлення про підозру.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, проте стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

Посилання захисника на дані про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею у сукупності з процесуальною поведінкою останнього, внаслідок чого слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою. Такі обставини не доведені і в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків, колегія суддів уважає, що наявні у певній мірі вказані стороною обвинувачення ризики, проте клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання підозрюваному такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.

Доводи сторони обвинувачення стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав уважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4