Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1560/2025 У Х В А Л А
07.04.2025р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Херсонській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станиці Благовєщенської, Анапського району, Краснодарського краю, російської федерації, громадянина російської федерації (далі рф), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , документованому паспортом громадянина рф серії НОМЕР_1 , виданого 230020 відділом УФМС росії по Краснодарському краю в м. Анапа 10.06.2015, військовослужбовця військової комендатури Херсонської області (більш точне звання та посада не встановлені), раніше не судимого,
04.03.2025р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст.ст. 135, 278 КПК України.
Згідно повідомлення про підозру, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше червня 2022 року, невстановлені особи з числа військового командування рф залучили до реалізації спільного плану особу, відносно якої обвинувальний акт направлено до суду, призначивши його на посаду військового коменданта Херсонської області, а також військовослужбовців військової комендатури ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які відкрито носили зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І були комбатантами та зобов`язані додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.
Виконуючі відведені їм ролі, військовослужбовці окупаційної військової комендатури Херсонської області ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у червні 2022 року, будучи достовірно обізнаними про те, що між рф та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями рф, перебуваючи в окупованому місті Херсон, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння (дій), передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи або свідомо припускаючи їх настання, порушуючи ст. 147 Конвенції, незаконно утримували цивільну особу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в будівлі окупаційної військової комендатури за адресою: АДРЕСА_2 , застосовуючи до потерпілого жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування його з метою залишення без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.
Так, 19 червня 2022 року приблизно о 22 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) невстановлений досудовим розслідуванням військовослужбовець рф, озброєний вогнепальною зброєю,перебуваючи біля блок-посту поряд з кафе «Наїрі» в районі Антонівського мосту у напрямку м. Херсона (46.661472, 32.720882), зупинив автомобіль, на якому рухався потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після перевірки документів на гуманітарний вантаж, який перевозився знайомими потерпілого, інший військовослужбовець рф наказав ОСОБА_9 слідувати на своєму авто за військовими автомобілями «Урал» та «Тигр» до будівлі Херсонського апеляційного суду у м. Херсоні.
Відразу після прибуття до Херсонського апеляційного суду за адресою: м. Херсон, вул. 295 Стрілецької дивізії, 1-А, невстановлені військовослужбовці рф наказали ОСОБА_9 вийти з автомобілю. Знаходячись на подвір`ї суду, після перевірки мобільного телефону потерпілого та з`ясування його повних анкетних даних, ОСОБА_8 , порушуючи вимоги статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції, віддав усний наказ іншим невстановленим військовослужбовцям рф на затримання ОСОБА_9 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).
На виконання зазначеного наказу вказані особи завели потерпілого до однієї з кімнат підвального приміщення Херсонського апеляційного суду, де перебував ОСОБА_6 , який почав допит потерпілого з метою з`ясування його анкетних відомостей, підстав затримання та поміщення до військової комендатури, а також підписання документів з цих питань.
У подальшому, ОСОБА_6 у присутності двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб, маючи на меті вчинити насильницькі дії сексуального характеру стосовно ОСОБА_9 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 27 Конвенції та ст. 75(2) е (b) Додаткового протоколу І, усвідомлюючи, що останній є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок погроз та обстановки, що склалася, демонструючи електронну зубну щітку, яку він знайшов в сумці разом з іншими речами потерпілого, висловив погрозу зґвалтуванням, а саме анального проникнення вказаним предметом. Після чого, ОСОБА_6 , з метою з`ясування наявності татуювань на тілі потерпілого, наказав ОСОБА_9 зняти свій одяг, таким чином примусивши його повністю оголитися у присутності інших невстановлених осіб, та продовжив здійснювати погрози зґвалтуванням, спричинивши ОСОБА_9 моральні страждання, тобто вчинив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Надалі ОСОБА_6 наказав потерпілому одягнутися та в цей час до кімнати зайшов військовослужбовець військової комендатури ОСОБА_8 , який почав задавати ОСОБА_9 питання чи зрозумів останній причини його затримання, однак не дочекавшись відповіді, діючи з єдиним умислом та переслідуючи спільну мету, застосував відносно потерпілого фізичне насильство шляхом нанесення одного удару рукою в область грудної клітини та трьох ударів ногами по ногам потерпілого, від чого останній присів на підлогу, чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 (насильство) Конвенції.
Після припинення застосування фізичного насильства, ОСОБА_6 помістив потерпілого до однієї з камер підвального приміщення, де він утримувався до 23.06.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.
20.06.2022 близько 14.00 годин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 конвоював потерпілого ОСОБА_9 з камери до одного з кабінетів підвального приміщення Херсонського апеляційного суду, в якому ОСОБА_8 та двоє невстановлених осіб проводили його допит з метою залучення потерпілого до співпраці з окупаційною владою та наявності у нього зброї.
21.06.2022 близько 12.00 годин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) невстановлений військовослужбовець рф конвоював потерпілого ОСОБА_9 з камери до одного з кабінетів підвального приміщення Херсонського апеляційного суду, в якому ОСОБА_8 та двоє невстановлених осіб повторно проводили його допит з вищевказаних питань.
23.06.2022 приблизно о 16 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 наказав ОСОБА_6 підготувати документи про звільнення ОСОБА_9 з місця нелегального ув`язнення. На виконання вказаного наказу, ОСОБА_6 вивів потерпілого з камери, в якій він утримувався, та віддав його особисті речі. У цей ОСОБА_10 наказав потерпілому підійти до нього та надав на підпис документи про відсутність будь-яких претензій до військовослужбовців окупаційної військової комендатури Херсонської області, які ОСОБА_9 змушений був підписати, після чого останнього звільнено з місця утримання, без надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.
У період ув`язнення ОСОБА_9 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для тривалого перебування людини, а саме у підвальному приміщенні, без вікон та природнього освітлення, з постійно увімкненим світлом, без будь-яких меблів, підлога не мала жодного додаткового покриття (бетон). Їжу та воду надавали в обмеженій кількості не більше одного разу на день або один раз на декілька днів, що викликало страждання від голоду. Будь-які засоби гігієни не надавались, потерпілий утримувався без можливості виходу на подвір`я, без надання медичної допомоги, тобто ОСОБА_9 перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та інші невстановлені військовослужбовці рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).
Отже, військовослужбовець окупаційної військової комендатури Херсонської області ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме утриманні ОСОБА_9 в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяне поводження) та вчиненні порушень законів та звичаїв війни, що виразилось у нелегальному ув`язненні цивільної особи, котра перебуває під захистом, чим порушили ст. 147 (нелегальне ув`язнення та нелюдяне поводження) Конвенції.
Також, військовослужбовець окупаційної військової комендатури Херсонської області ОСОБА_6 вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що виразилось у примусовому оголенні та погрозі зґвалтуванням ОСОБА_9 , чим порушив ст. 75(2) е (b) (знущання над людською гідністю) Додаткового протоколу І.
Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що 04.03.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» № 46 (7971) від 04.03.2025 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття останнього до найближчого територіально розташованого підрозділу Служби безпеки України на 10.03.2025, 11.03.2025, 12.03.2025 в період часу з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.
Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування останнього на території рф.
Згідно з наявними матеріалами кримінального провадження громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на території рф та не з`являється на виклик слідчого без поважних причин, за умови його належного повідомлення про такий виклик. На підтвердження цього, слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 складений рапорт про неявку ОСОБА_6 до СВ УСБУ в Херсонській області за фактичним місцем розташування.
Крім цього, згідно з відповіддю на доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на території рф. При перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 06.03.2025 ОСОБА_6 державний кордон України не перетинав.
У зв`язку із викладеним, 13.03.2025 в рамках кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВКР УСБУ в Херсонській області.
14.03.2025, в рамках кримінального провадження, підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук, здійснення якого доручено працівникам сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Херсонській області.
Поряд із цим наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність у якій підозрюється.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У випадку, якщо слідчий суддя прийме рішення про тримання під вартою особи, оголошеної в міжнародний розшук, після затримання такої особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.
На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи оголошена особа в міжнародний розшук (або перебуває на тимчасово окупованій території України).
Таким чином, слідчий суддя досліджує ці обставини в світлі конкретних обставин цієї справи.
Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04.03.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» № 46 (7971) від 04.03.2025 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття останнього до найближчого територіально розташованого підрозділу Служби безпеки України на 10.03.2025, 11.03.2025, 12.03.2025 в період часу з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.
Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування останнього на території рф.
Згідно з наявними матеріалами кримінального провадження громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на території рф та не з`являється на виклик слідчого без поважних причин, за умови його належного повідомлення про такий виклик. На підтвердження цього, слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 складений рапорт про неявку ОСОБА_6 до СВ УСБУ в Херсонській області за фактичним місцем розташування.
Крім цього, згідно з відповіддю на доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на території рф. При перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 06.03.2025 ОСОБА_6 державний кордон України не перетинав.
У зв`язку із викладеним, 13.03.2025 в рамках кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВКР УСБУ в Херсонській області.
14.03.2025, в рамках кримінального провадження, підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук, здійснення якого доручено працівникам сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Херсонській області.
Щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, яке є особливо тяжким та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, характеру вчиненого кримінального правопорушення, пов`язаного із порушенням законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням; зважаючи на те, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України або території рф, де продовжує займатись злочинною діяльністю; фактично вже вживає заходів, направлених на ухилення від явки до слідчого, прокурора та суду, у зв`язку з чим оголошений у розшук; зважаючи на те, що останньому відомі свідки його протиправних дій та інші фігуранти злочинної діяльності, за такого слід погодитись із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність у якій підозрюється.
Таким чином запобігти вказаним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не вбачається за можливе.
Керуючись ст. 183, 196 КПК України, -

Щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця кримінального провадження, розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1