694/175/25
1-кс/694/243/25
УХВАЛА

про арешт майна

18.03.2025 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000033 від 08.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України,

встановила:

13.03.2025 слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на системний блок до персонального комп`ютера, мобільний телефон (смартфон) марки «Nokia» моделі «G10» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , Wi-Fi роутер TP-Link TL-WR840N із S/N 408 із блоком живлення, USB флеш накопичувач «Data Traveler G4» 32Gb, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт гр. України НОМЕР_4 ), які вилучені в ході проведення обшуку, що мав місце 07.03.2025;

Залишити речові докази на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за адресою: вулиця Благовісна, 50, місто Звенигородка, Черкаської області, інд. 20202.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 07.01.2025 до Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області надійшли матеріали ВМП ГУ НП в Черкаській області про те, що в період часу з 10.10.2024 по 02.01.2025, невстановлена особа, маючи злочинний умисел, перебуваючи в місті Тальне, Звенигородського району Черкаської області, являючись користувачем мережі Інтернет з ІР-адресою « НОМЕР_5 » сервіс провайдеру АТ «УКРТЕЛЕКОМ», реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне одержання доступу до дитячої порнографії, та умисному її зберіганні, діючи умисно, через пірингові (файлообмінні) мережі "Bittorent" здійснювала завантаження та розповсюдження продукції, яка згідно до міжнародних норм, може бути віднесена до дитячої порнографії.

Вказане повідомлення зареєстровано в ІТС ІПНП під № ЄО 508 та в подальшому, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 08.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, правова кваліфікація якого передбачена ч. 1 ст. 3011 КК України.

Попередня кваліфікація кримінального провадження: ч. 1 ст. 3011 КК України.

Відповідно до інформації, доступ до якої отриманої на підставі ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 про тимчасовий доступ до речей і документів під №694/175/25 від 29.01.2025 з`ясовано що ІР-адреса « НОМЕР_5 » належить до динамічного клієнтського пулу ІР-мережі АТ «УКРТЕЛЕКОМ». Разом з тим, з`ясовано, що починаючи із 25.09.2025 вищевказана ІР-адреса призначалась в користування за адресою: АДРЕСА_1 , логін: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім цього з`ясовано, що абонентом за вказаною адресою є ОСОБА_5 (дані абонента: ІПН НОМЕР_6 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий 02.10.2002 Тальнівським РВ УМВС України в Черкаській області).

Також встановлено, що вищевказаний абонент отримує послугу доступу до мережі Iнтернет по оптичній лінії (послуга «Ethernet»).

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза ознаками діяння, правова кваліфікація якого передбачена ч. 1 ст. 3011 КК України, з метою повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування, виникла необхідність у проведенні обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановити та вилучити матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення (злочину), зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема такими матеріальними об`єктами є:

- фото-, відеотехніка, яка надає можливість виготовлення, обробки, розповсюдження творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру;

- комп`ютерна техніка (в тому числі смартфони, планшетні комп`ютери), яка надає можливість обробки, розповсюдження творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру, а також інформація яка знаходиться на вказаній комп`ютерній техніці;

- носії інформації які можуть зберігати раніше згадані твори, зображення або інші предмети порнографічного характеру (жорсткий магнітний диск («вінчестер»), зовнішній жорсткий магнітний, диск, оптичні диски, флешнакопичувачі, карти пам`яті).

Разом з тим з`ясовано, що вищевказана квартира під номером АДРЕСА_2 , є зареєстрованим місцем проживанняОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи під №694/175/25 від 29.01.2025 в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження 07.03.2024 в період часу із «10» год. «03» хв. по «13» год. «18» хв, слідчимслідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , з урахуванням вимог ч. 1 ст. 233 КПК України, які вказують на те, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статі, під час якого виявлено та вилучено до Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області:

- системний блок до персонального комп`ютера;

- Wi-Fi роутер TP-Link TL-WR840N із S/N 408 із блоком живлення;

- USB флеш накопичувач «Data Traveler G4» 32Gb.

З урахуванням того, що вищевказані вилучені матеріальні об`єкти могли були знаряддям вчинення кримінального правопорушення (злочину), зберегти на собі його сліди або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому в рамках досудового розслідування кримінального провадження винесено постанову, відповідно до якої вищевказані виявлені речі визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, оскільки вказані матеріальні об`єкти могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на те, що вищевказані вилучені матеріальні об`єкти могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також те, що необхідно вирішити питання про призначення необхідних експертиз із залученням вищевказаного системного блоку до персонального комп`ютера, мобільного телефона (смартфона) марки «Nokia» моделі «G10» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , Wi-Fi роутера TP-Link TL-WR840N із S/N 408 із блоком живлення, USB флеш накопичувача «Data Traveler G4» 32Gb, з метою проведення повного, об`єктивного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження виникла необхідність у накладені арешту на тимчасово вилучене майно.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З аналізу вищевказаних процесуальних норм вбачається, що сторона кримінального провадження повинна довести наявність конкретної мети накладення арешту на майно.

В свою чергу, ч. 1 ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження недопускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною шостою ст. 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Окрім цього, приписами ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя повинен, серед іншого, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні дізнавача, слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки суб`єкт, який ініціює будь-яке обмеження права власності, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області, за процесуального керівництва прокурорів Звенигородської окружної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 08.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

В межах вищевказаного кримінального провадження слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на системний блок до персонального комп`ютера, мобільний телефон (смартфон) марки «Nokia» моделі «G10» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , Wi-Fi роутер TP-Link TL-WR840N із S/N 408 із блоком живлення, USB флеш накопичувач «Data Traveler G4» 32Gb, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт гр. України НОМЕР_4 ), з метою забезпечення збереження речового доказу, які були вилучені в ході проведення обшуку, що мало місце 07.03.2025.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий та прокурор посилаються на те, що метою накладення арешту є забезпечення збереження вказаного майна, як речового доказу, оскільки таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Разом з тим, до матеріалів клопотання не долучено постанову про визнання вищевказаного майна речовим доказом, при тому, що зміст клопотання містить посилання на існування такої постанови у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, докази того, що системний блок до персонального комп`ютера, мобільний телефон (смартфон) марки «Nokia» моделі «G10» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , Wi-Fi роутер TP-Link TL-WR840N із S/N 408 із блоком живлення, USB флеш накопичувач «Data Traveler G4» 32Gb, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт гр. України НОМЕР_4 ), які були вилучені під час проведення обшуку, що мало місце 07.03.2025, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000033 від 08.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, слідчому судді не надано.

Отже, в даному випадку, за відсутності постанови про визнання майна речовим доказом неможливо упевнитися, що майно, на яке слідчий та прокурор просять накласти арешт, зберегло на собі сліди протиправної діяльності, або ж містить (може містити) відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування, та які можуть бути використані як доказ для доведення будь-яких фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обов`язок доведення чи дійсно відображено у постанові, яким же саме ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, відповідає конкретний об`єкт, на думку слідчого судді, необхідний задля уникнення необґрунтованого арешту майна та недопущення безпідставного обмеження права особи мирно володіти належним їй майном.

Таким чином, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшла висновку, що оскільки органом досудового розслідування не підтверджено достатніми доказами, що майно, на яке слідчий та прокурор просять накласти арешт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тому не доведено можливості його використання в якості доказу з метою встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, у зв`язку з чим, як наслідок, не доведено необхідності накладення на нього арешту.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження,розпорядження та/або користування майном, а тому слідчий суддя, який, згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, позбавлений можливості накласти арешт на майно шляхом, запропонованим слідчим та прокурором у поданому клопотанні.

Згідно з ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями статті 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Більше з тим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається з фактичних обставин, з`ясованих слідчим суддею під час розгляду клопотання, до канцелярії Звенигородського районного суду Черкаської області 13.03.2025 подано саме клопотання разом із супровідним листом, до якого приєднано експрес-накладну №4368, з якої вбачається, що дані матеріали направлені поштовим зв`язком на адресу суду 10.03.2025 о 18:59:00.

Водночас, згідно з актом про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування), складеного в складі комісії: консультанта Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_6 , судового розпорядника Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 , оператора комп`ютерного набору 2 категорії ОСОБА_8 , під час розкриття конверту, який надійшов від ВП ГУ НП ( ОСОБА_9 ) встановлено, що у конверті знаходиться лише супровідний лист про направлення клопотання про арешт майна без додатків, які зазначені у супровідному листі, а саме :

-клопотання про арешт майна;

-витяг з ЄРДР за №0000033 від 08.01.2025;

-копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Виходячи з такого, отриманий супровідний лист за вхідною кореспонденцією суду не реєструвався. Клопотання та матеріали, приєднані до нього, фактично надійшли до суду наручно та передані до канцелярії лише 13.03.2025, тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку (ч.5 ст.171 КПК України).

Окрім того, до клопотання додані документи, які не мають підписів уповноважених осіб, зокрема: рапорт оперуповноваженої ВМП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 (а.с.7) та заява слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ст.лейтената поліції ОСОБА_11 (а.с.24).

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, зважаючи, що ініціатор клопотання не представив слідчому судді належних, достатніх та переконливих доказів, що системний блок до персонального комп`ютера, мобільний телефон (смартфон) марки «Nokia» моделі «G10» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , Wi-Fi роутер TP-Link TL-WR840N із S/N 408 із блоком живлення, USB флеш накопичувач «Data Traveler G4» 32Gb, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт гр. України НОМЕР_4 ), які вилучені під час проведення обшуку, що мав місце 07.03.2025, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, виходячи з обставин пропущення строку звернення до слідчого судді, визначеного ч.5 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт тимчасового вилученого майна, за принципом диспозитивності, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, слідчий суддя дійшла висновку, що правові підстави для задоволення клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 08.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, відсутні.

Керуючись статтями 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

Узадоволенні клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 08.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, відмовити.

Майно, вилучене під час проведення обшуку від 07.03.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: системний блок до персонального комп`ютера, мобільний телефон (смартфон) марки «Nokia» моделі «G10» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , Wi-Fi роутер TP-Link TL-WR840N із S/N 408 із блоком живлення, USB флеш накопичувач «Data Traveler G4» 32Gb негайно повернути власнику - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_3 , паспорт гр. України НОМЕР_4 ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1