Справа № 643/5130/25
Провадження № 1-кс/643/1701/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Московського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 щодо не розгляду клопотання від 21.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000128 від 04.03.2025, -

встановив:

02.04.2025 заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, за змістом якої просить визнати протиправною бездіяльність дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 щодо не розгляду його клопотання від 21.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000128 від 04.03.2025 про залучення його в якості потерпілого, у зв`язку вчинення щодо нього матеріальної та моральної шкоди унаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_5 , та надання пам`ятки потерпілої особи про процесуальні права та обов`язки потерпілого у провадженні.

В обґрунтування скарги зазначає що, 21.03.2025 ОСОБА_3 звернувся до дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000128 від 04.03.2025, за ознаками складу злочину ч. 1 ст. 358 КК України, та надання ОСОБА_3 пам`ятки потерпілої особи про процесуальні права та обов`язки потерпілого у провадженні. Проте, станом на 02.04.2025 дізнавач СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 не розглянула подану потерпілим заяву та не надала відповідь.

ОСОБА_3 вважає вказану бездіяльність протиправною, на підставі наведеного, враховуючи протиправність бездіяльності дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , заявник просить задоволити скаргу у визначений ним спосіб.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.04.2025 скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, витребувано матеріали кримінального провадження.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, підтримує скаргу у повному обсязі та просить суд її задоволити.

Дізнавач СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, що не перешкоджає розгляду скарги. Водночас 03.04.2025 слідчому судді було надано матеріали кримінального провадження, які витребовувалися згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02.04.2025.

За таких обставин, враховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення сторін про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Розглянувши матеріали скарги, дослідивши витребувані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Відповідно до ст.24-26 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За приписами ст.110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч.1). Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч.3). Зміст постанови слідчого врегульований ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, у мотивувальній частині зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; а у резолютивній - зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Разом з цим, згідно з ч.6 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчий суддя зауважує, що за змістом ч.1 ст.304, ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Таким чином, наведені вимоги щодо строку звернення до слідчого судді та підсудності скарги заявником дотримані.

За нормою ч.2 ст.305 КПК України слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені, зокрема, п.1 ч.1 ст.303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. Відповідних підстав слідчим суддею не встановлено.

За приписами ч.1, 2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію.

Слідчим суддею встановлено, що СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000128 від 04.03.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. Рішення про внесення відповідних відомостей до ЄРДР прийнято в порядку ст.303 КПК України слідчим суддею Московського районного суду м. Харкова у справі №643/2849/25, 1-кс/643/989/25 (ухвала від 26.02.2025). Згідно з витягом з ЄРДР досудове розслідування здійснюється дізнавачем ОСОБА_4 .

Згідно заяви ОСОБА_3 від 21.03.2025 порушено питання про його залучення як потерпілого у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів витребуваного кримінального провадження, 01.04.2025 дізнавачем СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 21.03.2025, посилаючись на те, що на даний час проводиться досудове розслідування в СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області та встановлюються всі обставини набуття права власності на гараж за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 59, тому на даному етапі визнати ОСОБА_3 потерпілим та надати йому пам`ятку потерпілого у органу досудового розслідування не має підстав у відповідності до норм кримінально-процесуального закону. Орган досудового розслідування повинен провести слідчі дії для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, на які посилається ОСОБА_3 .

Слідчим суддею встановлено під час розгляду скарги факт звернення заявника із заявою в порядку ст. 55 КПК України.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14.12.2011 №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

За приписами ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч.1).

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2).

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тому, враховуючи встановлені обставини, компетенцію слідчого судді в межах розгляду справ даної категорії, за результатами розгляду скарги встановлено підстави для відмови у задоволенні скарги, оскільки дізнавачем СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , розглянуто заяву ОСОБА_3 від 21.03.2025 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що підтверджується постановою від 01.04.2025.

Слід наголосити, що згідно з ч. 15 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Тобто, в разі задоволення заяви винесення окремої постанови чинний КПК України не вимагає. Так, потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Вказаною нормою наголошено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. Проте, вказана обставина підлягає перевірці під час здійснення досудового розслідування, на чому наголошує слідчий суддя.

Крім того, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст.55 КПК України).

При цьому, на переконання слідчого судді, очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на прийняття відповідного рішення.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформулювати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч.5 ст.55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для особи у кримінальному провадженні, відповідно, має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий, в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

На підставі наведеного вище, оскільки 01.04.2025 дізнавачем СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майором поліції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 21.03.2025, предмет звернення заявника скарги нівельований, відтак скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 24-26, 40, 55, 107, 110, 216-218, 220, 303-304, 306-307, 309-310, 369-372, 392 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 щодо не розгляду клопотання від 21.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000128 від 04.03.2025 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1