Номер провадження 11-сс/816/74/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000289,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2024 року, на задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області у кримінальному провадженні №000289 від 07 червня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України, було накладено арешт на вилучене під час обшуку в приміщенні аптеки «Славія № 1» за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, буд.24 майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме:

- видаткову накладна №08-5-1 від 13 листопада 2024 року на 1 арк.;

- видаткову накладна №08-7-1 від 11 листопада 2024 року на 1 арк.;

- видаткову накладна №08-8-2 від 15 липня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-0-2 від 28 червня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-5-2 від 18 липня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-0-2 від 06 серпня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-2-2 від 20 вересня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-8-2 від 25 вересня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-9-2 від 01 жовтня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-4-2 від 11 жовтня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-3-2 від 14 жовтня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-0-2 від 20 травня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-1-2 від 31 травня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-1-2 від 29 травня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-5-2 від 04 червня 2024 року на 1 арк.;

- видаткову накладна №08-0-2 від 07 червня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-9-2 від 24 червня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-5-2 від 01 листопада 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-2-2 від 25 листопада 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-1-2 від 08 лютого 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-2 -2 від 02 лютого 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-1-2 від 26 січня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна № 08-8-2 від 15 лютого 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-3-2 від 19 лютого 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-5-2 від 24 січня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-3-2 на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-4-2 від 15 січня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-8-1від 23 лютого 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-9-2 від 27 лютого 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-5-2 від 15 березня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-3-2 від 17 травня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-2-2 від 12 квітня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-5-2 від 15 квітня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-9-2 від 19 квітня 2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладна №08-4-2 від 09 квітня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-0-2 від 27 березня 2024 року на 3 арк.;

- видаткову накладна №08-6-2 від 21 березня 2024 року на 2 арк.;

- додаткову угоду б/н до договору поставки №21737 від 01 жовтня 2015 року на 1 арк.;

- договір поставки №21737 від 01 жовтня 2015 на 6 арк. між ФОП « ОСОБА_6 » та ТОВ «БаДМ»;

- мобільний телефон «VIVO» модель 1906, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_3 ;

- відеореєстратор «DIGITAL VIDEO RECORDER», XVR4108C-S2, Р/Н: 1.0.01.01.126 27#001 та зарядний пристрій до нього, з забороною їх відчуження, розпорядження та користування.

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить за результатом апеляційного розгляду постановити рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що під час розгляду даної справи, поза увагою слідчого судді залишилось те, що з клопотанням про арешт майна, в порушення вимог ст. 64-2 КПК України, звернувся слідчий, а не прокурор, оскільки особі, майно якої арештовано - ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочинів не повідомлено, а тому, остання у кримінальному провадженні має статус третьої особи.

Крім того, як вказує апелянт, у клопотанні не обґрунтовано необхідності накладення арешту на мобільний телефон та відеореєстратора та не зазначено, що завадило слідчому провести їх огляд під час проведення обшуку, при тому, що доступ до вказаних речей обмежено не було.

Оскільки, як зазначає апелянт, вищезазначені обставини слідчим суддею до уваги прийнято не було, вважати оскаржувану ухвалу, в частині накладення арешту на майно, законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду, прокурор, власник майна та її представник були повідомлені завчасно, у передбачений Законом спосіб, однак, для участі у судовому засіданні не з`явився.

У поданій заяві представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив проводити розгляд поданої ним апеляційної скарги без його участі.

Прокурор, також, звернувся до суду з заявою, в якій просив здійснити розгляд даного кримінального провадження у його відсутності.

З врахуванням зазначеного, а також того, що про дату час і місце учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без їх участі, та, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої представником власника майна апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів, які надійшли до апеляційного суду, вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №000289 від 07 червня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, з метою власного збагачення, здійснюють привласнення та подальший збут лікарських засобів, які у своєму складі містять наркотичні речовини.

27 листопада 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2024 року, було проведено обшук у приміщенні аптеки «Славія №1» за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_6 , під час якого вилучено речі та документи, на які слідчий, у поданому слідчому судді клопотанні, просив накласти арешт.

Свої вимоги ініціатор клопотання обґрунтовував тим, що арешт на вказане майно слід накласти з метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження цього майна, яке відповідає критеріям речових доказів у даному кримінальному провадженні.

За результатом розгляду зазначеного клопотання та доданих до нього доказів, слідчим суддею було встановлено, що вилучене, за місцем здійснення ОСОБА_6 підприємницької діяльності, майно містить відомості, які мають значення для кримінального провадження та може бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду. Крім того, слідчим суддею було визнано доведеним, що в даному випадку, існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби органів досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, та що у такий спосіб може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з вказаним клопотанням.

Саме за наявності зазначених обставин, слідчий суддя і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та наклав арешт на вилучене за вищезазначеною адресою майно.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів та вважає, що майно, на яке слідчим суддею було накладено арешт, дійсно має доказове значення для даного кримінального провадження і за наявності того, що доданими до клопотання доказами доведена відповідність вказаного майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, правових підстав для відмови у накладення на нього арешту не було.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності у слідчого процесуальних повноважень подавати таке клопотання, з огляду на те, що ОСОБА_6 не повідомлено про підозру, що вказує на її статус третьої особи, з клопотанням про арешт майна якої може звертатися лише прокурор, то колегія суддів зауважує наступне.

Так, в матеріалах даного провадження, яке надійшло на апеляційний розгляд, дані про повідомлення ОСОБА_6 про підозру відсутні, як і відсутні дані про те, що у цьому провадженні вона перебуває саме у статусі третьої особи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що, дійсно, ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

При цьому, питання щодо того, хто має право на звернення із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, регулюється ст. 171 КПК України, якою передбачено, що із клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися, в тому числі, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про арешт майна, погодженим прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 .

Колегія суддів зауважує, що посилання апелянта про необхідність подачі клопотання про накладення арешту на майно у даному провадженні виключно прокурором, не узгоджується з вищезазначеною нормою закону, та враховуючи правову позицію Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, викладену у рішенні від 15 грудня 2022 року у справі №991/5936/22 та вважає, що звернення слідчого до суду з клопотанням про арешт майна, яке було погоджене прокурором, жодним чином не звузило права ОСОБА_6 , не змінило момент виникнення таких прав та не спричинило жодних негативних наслідків для останньої.

Таким чином, в даному випадку, з огляду на приписи ст.171 КПК України, слідчий є належною процесуальною особою, а тому, за наявності погодження прокурора, наділений правом на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, в апеляційній скарзі апелянтом не наведено, і обставин, за яких у задоволенні клопотання слідчого необхідно було б відмовити, під час апеляційного розгляду не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2024 року, якою у кримінальному провадженні №000289 від 07 червня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України, було накладено арешт на вилучене під час обшуку в приміщенні аптеки «Славія № 1» за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, буд.24 майно, яке належить ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4