У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2025 року, якою відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у поновленні строку на подання скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення, скаргу повернуто скаржнику,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник військової частини просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зобов`язати посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення викладені в заяві від 12.07.2024 року.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді, відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у поновленні строку на подання скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення, скаргу повернуто скаржнику.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає, що рішення слідчого судді про повернення скарги є передчасним та прийняте без належного з`ясування обставин.

Зазначає, що перебіг строку оскарження дій чи бездіяльності повноважної особи ТУ ДБР щодо невнесення відомостей до ЄРДР за скаргами командування військових частин слід розглядати більш гнучко, з урахуванням завдань виконуваних військовою частиною, місця перебування особового складу та командування, безпосередня лінія бойового зіткнення під час активних бойових дій, залучення особового складу до бойових дій.

Наголошує, що військова частина НОМЕР_1 постійно виконує бойові завдання з оборони України від збройної агресії російської федерації, в тому числі на теперішній час в Харківській області. У зв`язку з швидким темпом та інтенсивністю ходу ведення бойових дій по лінії фронту на території України, у військовій частині НОМЕР_1 відбуваються невід`ємні процеси, а саме постійні переміщення військовослужбовців (між військовими з`єднаннями, у разі звільнення, переведення і т.д.), в тому числі СЗЧ, дезертирство, хворі, поранені які вибули на лікування, загиблі, що як наслідок суттєво навантажують документообіг ВЧ НОМЕР_1 з урахуванням її недоукомплектованості. Також вагомо впливають на роботу умови та місце праці військовослужбовців, це може бути робота в наметі, що знаходиться в лісовій місцевості при температурі навколишнього середовища від - 15 до + 40 або робота в підвалі нежитлового приміщення без належного опалення та освітлення, а задля направлення електронних матеріалів до суду необхідно здійснити ряд відповідних дій та процесів між структурними підрозділами які знаходяться в різних місцях (в різних населених пунктах) та віддалені між собою для збереження особового складу при можливому ворожому ураженні. За таких умов облік військовою частиною поданих заяв (повідомлень) про вчинені кримінальні правопорушення, моніторинг стану їх розгляду та своєчасне оскарження бездіяльності органів, структурних підрозділів та посадових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань являється ускладненим з об`єктивних, незалежних від військової частини причин.

А тому є безпідставним висновок слідчого судді, про те що клопотання ВЧ НОМЕР_1 про поновлення строку на оскарження не містить посилань на наявність обставин, які були чи є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення скаржника та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк із скаргою.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Військова частина НОМЕР_1 звернулась 31.01.2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення від 12.07.2024 року за вих. № 2339 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, вчинене солдатом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи рішення про повернення скарги, слідчий суддя вказав, що скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, будь-яких переконливих підстав для поновлення такого строку скаржником наведено не було, як і не було надано належних та обґрунтованих доказів цього, а тому скаргу необхідно повернути.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК України також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, ст. 304 КПК України регламентовано можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, передбачених ст. 303 цього Кодексу протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Частиною 1 статті 117 КПК України закріплено обов`язок слідчого судді, суду своєю ухвалою поновити пропущений з поважних причин строк за клопотанням заінтересованої особи.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Військова частина НОМЕР_1 звернулась 31.01.2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення від 12.07.2024 року за вих. № 2339 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, вчинене солдатом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданій скарзі представник ВЧ заявив клопотання про поновлення строку на подачу скарги, в обґрунтування зазначивши, що ВЧ НОМЕР_1 виконувала і продовжує виконувати бойові завдання з відсічі збройної агресії з боку російської федерації на різних відтинках лінії зіткнення з противником, в тому числі й у різних областях України, у зв`язку з чим як структурні підрозділи військової частини, що безпосередньо виконують бойові завдання, так і інші її служби зазнають постійних обстрілів й задля збереження життя та здоров`я особового складу вимушені постійно змінювати фактичне місцезнаходження та розсереджувати особовий склад. За таких умов облік військовою частиною поданих заяв (повідомлень) про вчинені кримінальні правопорушення, моніторинг стану їх розгляду та своєчасне оскарження бездіяльності органів, структурних підрозділів та посадових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань являється ускладненим з об`єктивних, незалежних від військової частини причин. А тому, строк для звернення до суду зі скаргою ними був пропущений з поважних причин.

Колегія суддів вважає, що повертаючи скаргу командира військової частини НОМЕР_1 слідчий суддя не в повній мірі перевірив доводи клопотання про поновлення строку, а саме не врахував скорочені строки на оскарження рішення слідчого, першочергове недотримання органом досудового розслідування правової процедури повідомлення заявника про прийняте процесуальне рішення визначеної ст. 111 КПК України, імперативної норми, яка зобов`язує повноважених осіб внести відомості до ЄРДР та у продовж 24 годин надати заявнику витяг з ЄРДР.

Слідчий суддя зосередив увагу на відсутність доказів поважності причин для поновлення пропущеного строку, зазначив, що клопотання ВЧ НОМЕР_1 про поновлення строку на оскарження не містить посилань на наявність обставин, які були чи є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення скаржника та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк із скаргою.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею не враховано ту обставину, що заявником про злочин є командир військової частини, яка виконує першочергово завдання з відсічі збройної агресії російської федерації, за таких умов облік військовою частиною поданих заяв (повідомлень) про вчинені кримінальні правопорушення, моніторинг стану їх розгляду та своєчасне оскарження бездіяльності органів, структурних підрозділів та посадових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань являється ускладненим з об`єктивних, незалежних від військової частини причин. Відтак суд першої інстанції проявив надмірний формалізм щодо поданої скарги.

Колегія суддів констатує, що в умовах сьогодення захист держави від зовнішніх загроз та забезпечення її територіальної цілісності є основною складовою системи національної безпеки та оброни нашої країни. В умовах воєнного стану ключовим обов`язком держави та усіх її органів є забезпечення та надання пріоритету силам ЗСУ у їхній діяльності.

Враховуючи, що особовий склад та командування військової частини НОМЕР_1 здійснюють щоденне протистояння ворогу, що полягає у стримуванні збройної агресії проти України та її відсічі, беручи до уваги, що вказане протистояння вимагає максимальної концентрації сил, колегія суддів вважає, що вказані обставини безумовно заслуговують на увагу, є поважними причинами пропуску строку на звернення зі скаргою до слідчого судді, який, на думку колегії суддів, підлягає поновленню.

Таким чином, оскаржену ухвалу постановлено із порушенням вимог ст.304 КПК України, яке слід визнати істотним, тобто таким, що згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права та законні інтереси учасників кримінального провадження, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для її скасування.

У той же час, під час апеляційного розгляду колегія суддів позбавлена можливості на законних підставах ухвалити рішення згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, тобто після скасування ухвали слідчого судді постановити нову ухвалу по суті вимог скарги, як про це ставить питання представник військової частини, так як його скарга на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, не розглядалась слідчим суддею суду першої інстанції по суті вимог з урахуванням положень ст. 306, 307 КПК України, а була повернута останньому без відкриття провадження.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд (лист ВС вих. №3567/0/2-20 від 31.12.2020, п. 2), згідно якої, виходячи з ч. 3 ст. 407 КПК, суд апеляційної інстанції не має право самостійно вирішити по суті скарги, яка не була розглянута по суті судом першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2025 року, поновити військовій частині НОМЕР_1 строк на подання скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 404-407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2025 року, якою відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у поновленні строку на подання скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення, скаргу повернуто скаржнику, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою поновити військовій частині НОМЕР_1 строк на подання скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

Скаргу військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення повернути в суд першої інстанції для розгляду в порядку ст. 303-307 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді