Справа №576/3/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/708/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2025, якою прокурору повернуто як такий, що не відповідає вимогам КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000666 від 06.12.2024 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

06.01.2025 до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000666 від 06.12.2024 відносно ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України.

05.02.2025 ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області вказаний обвинувальний акт повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема через те, що в ньому не зазначена дата вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, немає даних про те, в який саме день і якого року обвинувачений вчинив крадіжку.

З таким рішення суду прокурор не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2025, скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд.

В обгрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України відповідає, а встановлені судом неточності в обвинувальному акті можливо виправити шляхом зміни обвинувачення прокурором в суді, що передбачено ст. 338 КПК України.

Прокурор вважав, що суд вийшов за межі питань, які мають вирішуватись в ході підготовчого судового засідання, зокрема суд вдався до з`ясування фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Більше того, на думку прокурора, судом не зазначено в чому саме обвинувальний акт має суперечливий зміст, окрім відсутності точної дати вчинення кримінального правопорушення, та яким чином ці суперечності обмежують особу у здійсненні її права на захист та на справедливий суд. Не надав суд і вказівок прокурору повертаючи обвинувальний акт.

Про дату, час і місце учасники кримінального провадження повідомлялись, однак в призначене на 21.04.2025 судове засідання обвинувачений ОСОБА_9 не з`явився, а з`явився його захисник ОСОБА_7 .

З матеріалів справи слідує, що питання про винуватість чи не винуватість особи у вчиненні інкримінованого їй злочину не ставиться та в апеляційному порядку вирішується питання виключно щодо відповідності обвинувального вироку відносно ОСОБА_9 вимогам ст. 291 КПК України.

За таких обставин, з метою дотримання розумних строків апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність обвинуваченого, однак за участі його захисника, чим забезпечить ОСОБА_9 право на захисту, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді щодо обставин справи, думку прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу підтримала, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити в суді новий судовий розгляд, думку прокурора ОСОБА_7 , який проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла такого висновку.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор пред`являє особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим устатті 291 цього Кодексу.

При цьому обвинувачення, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, пред`явлене в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені вст. 291 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , вимогам ст.291 КПК України колегія суддів вважає обґрунтованим.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні крадіжки ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому в обвинувальному акті не зазначена дата вчинення такого кримінального правопорушення, зокрема не вказано в який саме день та якого року обвинувачений вчинив цю крадіжку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогамст. 291 КПК України з наведених в оскаржуваній ухвалі та даному рішенні підстав. Такі порушення перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Саме тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для приведення у відповідність з вимогами КПК України.

Дійсно, формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення по даному провадженні є некоректним та суперечливим і не дозволяє суду та стороні захисту визначити межі обвинувачення та порушує право обвинуваченого ОСОБА_9 на захист, оскільки він має право знати у вчиненні якого кримінального правопрушення його обвинувачують та захищатися від конкретного обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що відсутність конкретного викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.

Крім того, такий обвинувальний акт, який містить недоліки та суперечності, суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави предявленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Також слід врахувати, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі«Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47)

Доводи в апеляційній скарзі про те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогамст. 291 КПК України є необґрунтованими. Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого уст. 2 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі повноважень при підготовчому судовому засіданні є необгрунтованим, адже суд не вдавався до оцінки доказів по справі, а лише перевірив обвинувальний акт на наявність у ньому відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України.

Також колегія суддів відноситься критично до висновків прокурора про те, що державний обвинувач може змінити обвинувачення в суді та виправити таким чином недоліки обвинувального акту, оскільки це є правом прокурора, яким він може й не скористатися.

Щодо відсутності в ухвалі вказівки суду, що саме прокурор має зробити на її виконання, то такі доводи останнього колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зі змісту мотивувальної частини судового рішення чітко вказана підстава повернення прокурору обвинувального акту відсутність в ньому дати вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (день та рік).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про повернення прокурору обвинувального акту для усунення зазначених в ухвалі недоліків прийнято за результатами повного, об`єктивного судового розгляду із додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2025, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000666 від 06.12.2024 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4