Справа №463/195/25
Провадження №1-кс/463/597/25
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

20 січня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшої слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001248 від 25.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

встановила:

старша слідча слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001248 від 25.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання слідча слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 покликалася на те, що слідчим відділенням Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001248 від 25.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування кримінального провадження встановлено, що 07.11.2024 до ОСОБА_5 як комерційного директора ТзОВ «Ходорівський мясокомбінат» звернувся менеджер по закупках ТОВ «Сендерс» ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 ) з проханням здійснення поставок продукції підприємства, а саме тушонки свинної у великих кількостях, оскільки йому така необхідна для виконання контрактів ЗСУ. У зв`язку з неможливістю ТзОВ «Ходорівський мясокомбінат» здійснити поставку такої продукції підприємство відмовилось від співпраці. Незважаючи на відмову підприємства у співпраці протягом наступного місяця ОСОБА_7 продовжував телефонувати до ОСОБА_8 з проханням поставити їм товар, мотивуючи тим, що військовим потрібне харчування, а на ринку тушонка свиннна відсутня для закупівлі. При цьому повідомив, що в якості гарантії оплати ним після відвантаження першої партії товару буде відразу здійснено оплату в сумі 500-600 тис. грн. В ході розмови ОСОБА_8 повідомила, що потрібний час для виготовлення продукції, оскільки продукція для військових має окреме маркування (етикетку), на що ОСОБА_9 погодився та 10 грудня 2024 року ОСОБА_7 в ході телефонної розмови попросив відправити начальнику продслужби військової частини (якої саме не вказував) зразки тушонки для дегустації на відділення Нової пошти № 5 м. Нововолинськ на особу із номером телефону НОМЕР_2 .

12 грудня 2024 року ОСОБА_5 , відправила зразки дегустації на вказану адресу, де із чеку нової пошти вона побачила, що відправляє особі на ім`я ОСОБА_10 із номером телефону НОМЕР_2 (як пізніше ОСОБА_5 дізналася, що він є власником чи керівником ТОВ «Вербена»).

13 грудня 2024 року до ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що якість продукції підійшла одержувачу, а також про необхідність відвантаження даної продукції в АДРЕСА_1 , при цьому знову запевнивши про часткову попередню оплату мотивуючи це необхідністю харчування військових на що ОСОБА_5 , погодилася.

18 грудня 2024 року згідно накладної на ТОВ «Сендерс» від 17.12.2024, ТзОВ «Ходорівськийм?ясокомбінат» було відвантажено 16 934, 4 кг тушонки на загальну суму 2 322 722, 30 грн, перевезення якої здійснювалося транспортним засобом марки «Renault» н.з. НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_11 , НОМЕР_5 . Згідно ТТН продукцію повинні були відвантажити на склад в АДРЕСА_1 . 20.12.2024 ОСОБА_5 , зателефонувала ОСОБА_12 та нагадала йому про передоплату в розмірі близько 400-600 тисяч гривень, на таку суму ОСОБА_5 попередньо домовлялася із ОСОБА_13 , на що останній відповів, що після 15:00 год., він надішле кошти. Того ж дня о 18:00 год. ОСОБА_6 надіслав знімок екрану із нібито оплатою в сумі 580 000 грн. В ході опрацювання вказаного платежу ОСОБА_8 зауважила, що на оплаті є статус «Очікує підпису», тобто кошти не надіслані., про що відразу повідомила ОСОБА_14 . Останній в ході телефонної розмови продовжував переконувати ОСОБА_8 , що керівник підпише і кошти надійдуть на рахунок, що не має за що переживати, оскільки їхнє підприємство виконує контракти по забезпеченню харчування для військових. В подальшому кошти за відвантажену продукцію на рахунок ТзОВ «Ходорівський м`ясокомбінат» так і не поступили, а ОСОБА_9 на телефоні дзвінки відповідати перестав.

20.12.2024 ОСОБА_5 в ході телефонної розмови із водієм ОСОБА_11 стало відомо, що при перевезенні продукції ( тушонки свинної) така не була поставлена до місця вказаного в супровідних документах, оскільки за вказівкою ОСОБА_15 та сприяння осіб, які представили себе працівниками ТОВ «Вербена» вся продукція була розвантажена на складських приміщеннях за адресою: вул. Шахтарська, 43, м. Нововолинськ, які як в подальшому їй стало відомо належать ТОВ «Вербена».

В ході виконання доручення слідчого у кримінальному провадженні проведеними заходами встановлено, що продукція тушонки відвантажена ТзОВ «Ходорівський м`ясокомбінат» перевезена та вивантажена на складських приміщеннях ТОВ «Вербена» за адресою м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 43, а в подальшому перевезено в приміщення за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Бужанка, вул. Братів Гайворонських, 19Б.

14.01.2025 старшим слідчим СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_3 , на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львові від 10.01.2025 проведено обшук складського приміщення за адресою: Волинська область, Володимирський район, с. Бужанка, вул. Братів Гайворонських, 19Б, зареєстроване на праві колективної власності за товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОІНВЕСТ», в ході якого було виявлено та вилучено 23 запаковані палети із 28 704 шт. консерви М`ясо тушковане Свинина, з маркуванням «Ходорівський м`ясокомбінат», 2 відкриті палети із 1 207 шт. консерви М`ясо тушковане Свинина, з маркуванням ТзОВ "Ходорівський м`ясокомбінат".

В судове засідання старша слідча слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 не прибули.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений.

Проте неприбуття слідчого, прокурора та власника майна не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ст. 172 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 25.12.2024 до ЄРДР за №0001248 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбаченихч.4 ст.190 КК України /а.с. 5/.

Слідчою суддею встановлено, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР слугувала заява комерційного директора ТзОВ «Ходорівський м`ясокомбінат» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення шахрайських дій службовими особами ТОВ «Сендерс» та ТОВ «Вербена», які під виглядом законних операцій, увійшовши в довіру шляхом обману, 18.12.2024 заволоділи майном, яке належить ТзОВ «Ходорівський м`ясокомбінат» (продукцією тушонки) та спричинили матеріальну шкоду вказаному підприємству у великому розмірі.

Також слідчою суддею встановлено, що 14.01.2025 старшим слідчим СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області капітаною поліції ОСОБА_3 , на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львові від 10.01.2025 проведено сакціонований обшук складського приміщення за адресою: Волинська область, Володимирський район, с. Бужанка, вул. Братів Гайворонських, 19Б, зареєстроване на праві колективної власності за товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОІНВЕСТ», в ході якого було виявлено та вилучено 23 запаковані палети із 28 704 шт. консерви М`ясо тушковане Свинина, з маркуванням «Ходорівський м`ясокомбінат», 2 відкриті палети із 1 207 шт. консерви М`ясо тушковане Свинина, з маркуванням ТзОВ "Ходорівський м`ясокомбінат"/а.с. 12-14/.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В силу вимог ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України).

Сукупний аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства вказує на те, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається. Крім того, задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Дозвіл на відшукання певних речей, який надається слідчим суддею, не створює умов для їх автоматичного арешту. Натомість, вилучення речей, щодо яких надано дозвіл на відшукання, та як наслідок набуття такими речами статусу тимчасово вилученого майна, відбувається виключно за наявності достатніх підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Дотримання умов, за яких майно набуває статусу тимчасово вилученого, відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до яких будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який створює таке обмеження, повинен мати належні правові підстави для його здійснення.

Набуття вилученими речами статусу тимчасово вилученого майна створює правові підстави задля перевірки наявності відповідних фактичних обставин для його вилучення та утримання у сторони обвинувачення.

Крім того, вимогами ч. 1 ст. 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, все майно, вилучене під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна безвідносно того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання. З метою ж недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт. Або ж у іншому випадку якнайшвидше повернути таке майно власнику.

В свою чергу, внаслідок арешту майна на підставі судового рішення правовий режим вилученого майна із режиму «тимчасово вилучене майно» трансформується у «арештоване майно» із відповідною правовою підставою, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України (як речовий доказ, предмет спеціальної конфіскації, конфіскації або майно, що може бути предметом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення).

Постановою старшої слідчої слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про визнання предметів речовими доказами та прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 15.01.2025 вказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0001248 від 25.12.2024/а.с. 15-17/.

Таким чином, арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження. У разі повернення майна власникові (користувачеві) речові докази та сліди на них можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вилучене майно має важливе значення, зокрема, надасть можливість використати вказане майно як доказ у кримінальному провадженні, вилучене майно саме по собі або в сукупності з іншими речами та документами має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечить проведення необхідних експертиз. Є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На підставі вищенаведеного слідча суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та врахувавши правові підстави для накладення арешту на майно, а також те, що вищевказане майно визнано речовим доказом, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, з урахуванням зазначених положень діючого КПК України дійшла обґрунтованого висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на майно, яке вилучено 14.01.2025 під час обшуку.

Таким чином, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

Відтак слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слідчої про накладення арешту підлягає до задоволення.

Одночасно слід роз`яснити власнику чи володільцю майна, що ч. 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання старшої слідчої слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001248 від 25.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 14.01.2025 в ході проведення обшуку складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване на праві колективної власності за товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОІНВЕСТ», а саме на 23 запаковані палети із 28 704 шт. консерви М`ясо тушковане Свинина, з маркуванням «Ходорівський м`ясокомбінат», 2 відкриті палети із 1 207 шт. консерви М`ясо тушковане Свинина, з маркуванням ТзОВ "Ходорівський м`ясокомбінат", шляхом заборони відчуження та користування - до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Місцем зберігання вищевказаних речей встановити: Львівська область, Стрийський район, м. Ходорів, провулок Шевченка, 13.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити старшій слідчій слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1