ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5479/24

Провадження № 1-в/210/842/24

10 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80»), звернувся до суду із вказаною заявою про перегляд вироку з урахуванням Закону України від 09.08.2024 № 3886-ІХ.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Прокурор надав суду клопотання, в якому просить розглядати заяву про приведення покарання у відповідність до чинного законодавства стосовно засудженого ОСОБА_3 без технічної фіксації судового засідання, не заперечує проти задоволення заяви.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття (ч.5 ст. 539 КПК України).

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно із положеннями п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 статті 74 КК передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1 ст. 3 КК України).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини КК; б) внесення змін до норм Особливої частини КК - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини КК (наприклад, доповнення КК додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни "букви" закону).

Закон, який має зворотну дію в часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності та: а) не були притягнуті до кримінальної відповідальності (у цьому випадку кримінальна справа не може бути порушена у зв`язку з відсутністю події злочину); б) котрим пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину (кримінальна справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину); в) засуджені обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і відбувають покарання; г) відбули покарання, але мають непогашену чи незняту судимість.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

У примітці до статті 185 КК України, диференційовано кваліфікуючі ознаки таємного викрадення чужого майна за розміром завданої матеріальної шкоди, тобто закріплено поріг відповідальності для кваліфікації цих кримінальних правопорушень за ознаками: "значна шкода", "великий розмір", "особливо великий розмір".

Натомість Кимінальний кодекс України не містить мінімального порогу - розміру матеріальної шкоди, з якого настає кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжки) чи шахрайства.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку. Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028 грн.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зазначено, що із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом N 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподаткованих мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 неоподаткованим мінімумам, здійснюється виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння. Зміни, внесені Законом України № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілому від кримінального правопорушення заподіяно матеріальну шкоду , розмір якої становить: 2065,67 грн., злочин вчинено 11.02.2022р.

ОСОБА_3 засуджений до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців.

Також судом встановлено, що під час іспитового строку за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року ОСОБА_3 продовжував здійснювати злочини проти власності, внаслідок чого був засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання в виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71,72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 21 квітня 2022 року, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілому від кримінального правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої за становить:

- 13 вересня 2023 року (кадіжка) 2700,00грн;

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191КК, у 2022 році становила 2481 грн, а у 2023 році - 2684 грн.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироками Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року та від 26 лютого 2024 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбував покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія №80» з 06.05.2024 року по 10.10.2024 року. 10 жовтня 2024 року звільнився умовно-достроково для проходження військової служби (ст. 81-1 КК України).

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки по епізоду від 11.02.2022 року, який охоплюються кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України, розмір матеріальної шкоди на дату вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В цій частині клопотання засудженого ОСОБА_3 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом із цим суд зазначає, що за злочином, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 розмір матеріальної шкоди складає 2700,0 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2684 грн.).

За вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 не може бути звільнений судом від призначеного покарання за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, яке залишається кримінально-караним діянням, оскільки на день вчинення крадіжки розмір спричиненої матеріальної шкоди перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (більше 2481грн.).

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_3 вважається засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді одного року обмеження волі у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до частини 3 статті 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1