Справа 758/5913/18 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1274/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представниці потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000304 за апеляційними скаргами представниці потерпілої ОСОБА_8 - адвокатки ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою технічною освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років;

цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково;

стягнуто із ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 81 857 грн 10 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн 00 коп.; в решті позовних вимог відмовлено;

вирішене питання про речові докази та судові витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 24 січня 2018 року, приблизно о 14 годині, перебуваючи в приміщенні цеху ТОВ «Гідравлік Континент», розташованого по вулиці Маршала Гречка, 13, на грунті раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_12 , завдав декілька ударів кулаком лівої руки в обличчя потерпілому ОСОБА_12 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження, від якого ОСОБА_12 помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 указано на незаконність вироку та його необгрунтованість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказав на неповноту судового розгляду, оскільки судом залишено недосліджені обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Зокрема, відхилено клопотання захисника про допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та начальника ТОВ «Гідравлік Континент», які б підтвердили перебування в алкогольному сп`янінні потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_15 в момент конфлікту та бійки, а також кількість нанесених ударів. Також, відхилене клопотання про допит працівників медичного закладу, які вказали на те, що потерпілий ОСОБА_12 двічі падав на підлогу, будучи в нетверезому стані, в результаті чого отримав пошкодження в область голови. Окрім цього, місцевим судом не враховано нанесення першого удару потерпілим ОСОБА_12 у момент конфлікту обвинуваченому, який в межах самооборони наніс лише один удар у відповідь. Крім того, апелянт заперечував твердження суду в частині нанесення ним декількох ударів, а тому наполягав на повторній експертизі з метою встановлення чи могли отримані потерпілим травми від одного удару стати причиною смерті потерпілого ОСОБА_12 . Звернув увагу на показання свідка ОСОБА_13 , який вказав на те, що обвинуваченим було нанесено один удар після того, як потерпілий звертався до нього в образливій формі, чим спровокував конфлікт. Звернув увагу на відсутність у вироку показань потерпілої ОСОБА_16 , яка перебуваючи в медичному закладі з потерпілим ОСОБА_12 бачила, як її чоловік впав та вдарився головою, внаслідок чого втратив свідомість та потрапив до реанімації. На думку обвинуваченого, судовий розгляд є необ`єктивним та таким, що не відповідає обставинам справи, які підтверджують його невинуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні. Просив вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі представниці потерпілої ОСОБА_8 - адвокатки ОСОБА_11 вказано на незаконність вироку в частині розв`язання цивільного позову. Вказала на те, що розмір визначеної судом моральної шкоди, є значно меншим від заявлених вимог потерпілої та є не співрозмірним з отриманим потерпілою моральних страждань. Звернула увагу, що фактичний розмір заявленої до стягнення моральної шкоди може бути визначений за допомогою формули професора ОСОБА_17 , відповідно до якої, моральна шкода визначається розрахунковим шляхом виходячи з мінімального розміру заробітної плати, яка станом на 2018 рік, становила 1 700 грн. Відповідно до розрахунку за вказаною формулою, на думку апелянта, розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 повинен становити 1 224 000 грн. Просила вирок залишити без змін, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити у повному обсязі, стягнувши на її користь з обвинуваченого ОСОБА_10 1 224 000 грн моральної шкоди, 93 337 грн 93 коп. матеріальної шкоди та 26 000 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

потерпілої та її представниці, які доводи поданої апеляційної скарги підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити; заперечували щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого;

обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; заперечували при цьому щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілої;

прокурора, який доводи апеляційної скарги обвинуваченого вважав необгрунтованими та просив залишити її без задоволення; щодо апеляційної скарги представниці потерпілої, то прокурор не заперечував щодо її задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга представниці потерпілої підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

За відсутності клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів сторони обвинувачення, колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги обвинуваченого у контексті наданої судом першої інстанції оцінки доказів. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для виходу за межі апеляційної скарги обвинуваченого у порядку ч.2 ст.404 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26.01.2018 року, відповідно до якого, у виробничому цеху підприємства «Гідроконтинент» за адресою м. Київ, вул. Гречка, 13, було вилучено спец одяг (комбінезон та куртка), жилетка сірого кольору, штани фіолетового кольору, вилучено до білого мішка та опечатано, пара чорних черевик, та виявлено над вхідними дверима до виробничого цеху камеру відеоспостереження, яка направлена безпосередньо на приміщення цеху;

- копією свідоцтва про смертьсерії НОМЕР_1 , відповідно до якої, ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- висновком експерта №625/2, відповідно до якого, смерть ОСОБА_12 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми; при проведенні судово-медичної експертизи трупа та вивчення даних медичної документації, у ОСОБА_12 були виявлені: забійні рани в ділянці підборіддя, правого крила носа; крововилив в м`які тканини волосистої частини голови справа, субдуральна гематома над правою півкулею мозку, субарахноїдальний крововилив, який покриває півкулі мозку та мозочку, обшире вогнище післятравматичної ішемії в ділянці правої півкулі мозку, добре виражена борозна вдавлення на нижній поверхні обох півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору. Весь вищевказаний комплекс ушкоджень в ділянці голови, що зумовив формування черепно-мозкової травми, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, оскільки кожне з них окремо, в рівній мірі як і їх сукупність - могли обумовити розвиток черепно-мозкової травми, що стала причиною настання смерті. Характер та морфологія виявленої черепно-мозкової травми свідчить про те, що вона виникла від неодноразової дії тупого предмета (-ів) з обмеженою поверхнею площини контакту, і в даному випадку не виключається можливим її виникнення внаслідок дії кисті, зібраної в кулак;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.2018 року з додатком за участю підозрюваного ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_18 , відповідно до яких, свідок ОСОБА_18 показав, що потерпілий сидів біля столу на стулі, ОСОБА_10 сидів за столом, а сам сидів на стільці за спиною ОСОБА_10 . Після звернення свідка до підозрюваного останній повернуся до свідка та наніс 1 удар в обличчя останнього, після чого той відбіг близько на 5 метрів, продовжуючи дивитись за підозрюваним. Далі потерпілий сидячи на стільці зробив зауваження підозрюваному, на що останній підійшов до потерпілого та наніс йому 3 удари в обличчя кулаком лівої руки в праву сторону обличчя. Як показав свідок він не бачив як потерпілий вдарився, але не виключає такої можливості, також додав що бачив кров у потерпілого в області носа;

- відеозаписом з камер відеоспостереження, які знаходяться за адресою м. Київ, вул. Гречка,13, ТОВ «Гідроконтинент» в період часу з 13 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. 24.01.2018 року;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , відповідно до яких, в 2018 році, в кінці одного із робочих тижнів, в обідню перерву сиділи за столом з колегами. Було чоловік 20, грали в доміно. На пропозицію ОСОБА_19 встати з лави почув відповідь «якщо я встану, ти ляжеш». На це померлий ОСОБА_12 зробив ОСОБА_10 зауваження. ОСОБА_10 був в положенні стоячи, а потерпілий сидів на лаві. ОСОБА_12 «спохватився» коли ОСОБА_10 кинувся. Тоді ОСОБА_20 «наклав» ОСОБА_21 , а саме вдарив лівою рукою 3-4 рази в область носа, по обличчю, з носа кров пішла, стало погано. Бійку розбороняли, підбіг ОСОБА_22 , ОСОБА_23 взяв за руки. ОСОБА_12 витерли, обробили рану. Потерпілому стало погано, він сидів на стільці. Як сказав водій, потерпілий додому не доїхав, завезли в лікарню, йому стало погано, втратив свідомість. Він та померлий ОСОБА_12 ударів ОСОБА_10 не завдавали;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , відповідно до яких, під час обідньої перерви почався конфлікт між ОСОБА_10 і ОСОБА_18 у ході якого останні на підвищених тонах розмовляли. Свідок побачив вже момент, коли ОСОБА_18 з ОСОБА_10 вивели потерпілого. Бачив, як потерпілий ОСОБА_12 сидів, йшла кров з носа. Не знає, хто почав конфлікт, момент удару не бачив. Був конфлікт, і присутні ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , хто кого бив не бачив. Після конфлікту ОСОБА_12 сидів на стільці, і ударів йому більше ніхто не наносив;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , відповідно до яких, він бачив на підприємстві ОСОБА_26 , який сидів на стулі, тримав ватку, на обличчі кров не бачив, може змив, був подряпаний ніс. Він водій, повіз ОСОБА_12 в лікарню, їхали хвилин 10-15. В машині ОСОБА_12 тримав ватку. ОСОБА_12 нічого не розповідав що трапилось, лише шо «грали всі, а вийшло ось таке». Ще сказав, що на ОСОБА_27 образу не тримає. По дорозі ОСОБА_12 попросив не говорити в травмпункті про те, що ця подія трапилась на роботі, а сказати що це сталось біля метро. ОСОБА_12 переживав, тому що це перший раз в його житті трапилося, що він по обличчю отримав, він дуже переживав за цю справу, щоб ніхто про це не знав. По дорозі ніде не зупинялись. В травмпункті на прохання ОСОБА_12 виходить що сказав неправду про те, що ОСОБА_12 впав біля метро. В лікарні в кабінеті ОСОБА_12 стало погано;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , відповідно до яких, в січні 2018 року в цеху в обідню пору грали в доміно. Між ОСОБА_10 та ОСОБА_18 виник конфлікт з приводу гри, ОСОБА_18 нецензурно сказав щось ОСОБА_10 . ОСОБА_10 питає ОСОБА_18 «ти мене послав? Той каже «так», тоді ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_18 ОСОБА_18 напевно його теж вдарив, не пам`ятає. Прибіг ОСОБА_29 і не розбираючись почав захищати ОСОБА_18 і вийшло так, що він вдарив ОСОБА_10 рукою в ліву частину обличчя, на що ОСОБА_10 розвернувся і вдарив ОСОБА_12 в область голови біля носа, правою рукою один раз. Кров в потерпілого бачив. Він почав їх розбороняти, встав між ОСОБА_10 і ОСОБА_8. Вивів ОСОБА_10 в коридор, щоб він заспокоївся. Конфлікт продовжився в словесній формі. Повідомив, що говорить заплутано бо пройшло багато років від події;

- іншими доказами.

Викладені докази, які були ретельно досліджені судом першої інстанції і яким суд першої інстанції дав належну оцінку, повністю спростовують твердження обвинуваченого про те, що він не причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення та доводять вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить доводів, які би указували на необґрунтованість та незаконність ухваленого щодо нього вироку.

Твердження ОСОБА_10 про те, що він діяв в межах необхідної оборони захищаючись від посягань потерпілого ОСОБА_12 не грунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах. Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_28 , які були очевидцями на місті події, спростовуються твердження ОСОБА_10 про самооборону від посягань ОСОБА_12 . Вказані свідки прямо показали те, що після виникнення конфлікту ОСОБА_10 перший завдав ударів потерплому ОСОБА_12 . При цьому, факт завдання потерпілим ОСОБА_12 ударів обвинуваченому, жоден свідок у даному кримінальному провадженні прямо не підтвердив.

Із показань допитаного місцевим судом свідка ОСОБА_18 , обвинувачений ОСОБА_10 завдав потерпілому ОСОБА_12 3-4 удари кулаком в область обличчя. Ці показання кореспондуються і з протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.2018 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_18 дав аналогічні пояснення.

Незначні розбіжності у показаннях свідка ОСОБА_18 , не впливають на їх оцінку, оскільки ці розбіжності є не суттєвими та у будь-якому разі не ставлять під сумнів їх правдивість.

Показання свідка ОСОБА_18 узгоджуються із іншими доказами, яким місцевий суд дав оцінку як окремо, так і у їх сукупності. Ці показання логічно узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_28 , що у своїй сукупності підтверджує версію обвинувачення щодо спричинення ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що спричинило його смерть.

Наведене, спростовує твердження ОСОБА_10 про те, що він завдав потерпілому ОСОБА_12 лише один удар в рамках самооборони.

Як вбачається із висновку експерта №625/2, смерть ОСОБА_12 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, характер та морфологія якої не виключає можливість її виникнення внаслідок дії кисті, зібраної в кулак.

Такими, що не впливають на правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 є і твердження щодо перебування потерпілого ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння. У цій частині колегія суддів зважає на те, що дані токсикологічного дослідження крові ОСОБА_12 не були предметом дослідження місцевого суду, оскільки фактично не містилися у матеріалах кримінального провадження. Між тим, факт перебування потерпілого ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння чи не перебування, будь-яким чином не впливає на правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 .

У контексті питання про можливе падіння ОСОБА_10 у закладі охорони здоров`я чи у іншому місці, яке на переконання обвинуваченого могло бути викликане перебуванням потерпілого у стані сп`яніння, то ці твердження є припущеннями, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Ба більше, висловлені припущення ОСОБА_10 не відміняють факту завдання потерпілому декількох ударів кулаком в область обличчя, завдавши йому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставне відхилення клопотання про проведення психологічної експертизи та проведення слідчого експерименту є необґрунтованими і такими, що не ґрунтуються на вимогах КПК України. Колегія суддів у цій частині звертає увагу на те, що у ході провадження у суді першої інстанції суд може доручити проведення експертизи та проведення слідчої (розшукової) дії лише за наявності підстав, передбачених ч.2 ст.332 та ч.3 ст.333 КПК України. Колегія суддів не вбачає наявності таких підстав, які би безумовно свідчили про необхідність задоволення такого клопотання сторони захисту.

Колегією суддів не встановлено такої неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, які би вплинули чи могли вплинути на вирішення питання про винність обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність чи на визначення покарання.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги представниці потерпілої про неправильне розв`язання цивільного позову в частині розміру задоволеної моральної шкоди потерпілої, то вони колегією суддів визнаються частково обґрунтованими.

Згідно зі ст.23 ЦК України моральна шкода, серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням іншим обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оцінюючи розмір моральної шкоди, місцевий суд врахував обставини смерті ОСОБА_12 , що закономірно породжувало підстави для моральних страждань у ОСОБА_8 , які, крім іншого, полягали в повній безпорадності і неможливості повернути життя чоловіка, а також у негативному впливі на її здоров`я стресового стану. Місцевим судом визнано доведеним факт заподіяння потерпілій ОСОБА_8 моральної шкоди, яка викликана сильним емоційним стресом через втрату близької людини, що назавжди порушило звичайний спосіб її життя, значно погіршило психологічний та фізичний стан, завдало їй моральних страждань, які в повній мірі подолати ніколи не вдасться, у зв`язку із чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_8 задовольнив частково у розмірі 100 000 грн. На думку колегії суддів визначений місцевим судом розмір відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди не відповідає ступеню моральних страждань потерпілої, не є обґрунтованим і не відповідає критерію розумності та справедливості. Судом першої інстанції у контексті оцінки розміру моральної шкоди не повною мірою враховано те, що смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання, а моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. На переконання колегії суддів, таким, що відповідатиме завданій потерпілій моральної шкоди, ступеню її моральних страждань, і відповідатиме критерію розумності та справедливості, буде компенсація моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги представниці потерпілої про необхідність збільшення розміру відшкодування потерпілій матеріальної шкоди та компенсації витрат на правничу допомогу, то апеляційна скарга у цій частині є необґрунтованою, заявлені вимоги не обгрунтовані будь-якими доказами, у зв`язку із чим колегією суддів не визнаються.

У зв`язку із викладеним, вирок Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_10 підлягає зміні в частині розв`язання цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представниці потерпілої задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині розв`язання цивільного позову.

Стягнути із ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок завданої моральної шкоди 500 000 (п`ятсот тисяч) грн 00 коп.

В решті вирок Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________________ _________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4