КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6660/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Нижньосірогозького району Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 рокузадоволено клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Вказано, що строк тримання під вартою необхідно рахувати з 13 год. 30 хв. 20.09.2024 року.

Строк дії ухвали визначено до 13 год. 30 хв. 18.11.2024 року включно.

Одночасно визначено розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача UA 1012089, , МФО 820172, банк отримувача ДКСУ м. Київ.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, прокурора, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено до 23.11.2024 року.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діяв в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою змінити застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, або застави у значно меншому розмірі.

В обґрунтування доводів скарги захисник посилається на те, що сторона захисту не погоджується із оскаржуваною ухвалою у зв`язку із її незаконністю та необґрунтованістю, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Апелянт вважає, що оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або виключно застави.

На думку скаржника, підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є необґрунтованою.

Адвокат зазначає, що при постановленні вказаної ухвали судом не надана об`єктивна оцінка ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, та наведені слідчою у клопотанні.

Стверджує, що жоден ризик, передбачений статтею 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведений. Недоведена також і неможливість застосування до підзахисного більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, на думку захисника, ухвала слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23.09.2024 року повинна бути скасована у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що полягає у застосуванні надмірно суворого запобіжного заходу щодо підзахисного ОСОБА_7 .

На переконання захисника, беручи до уваги недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до ОСОБА_7 має бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_6 , подана в інтересах ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, у провадженні слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за № 0002421 від 20.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час та місці (більш точну дату встановити під час досудового розслідування не представилося можливим) ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з раніше йому знайомим ОСОБА_12 , спрямовану на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем марки DAEWOO модель LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 1, сірого кольору, 2007 року, тип палива: бензин, об`єм двигуна: 1598 см., ринкова вартість якого складає 94 854 гривень 85 копійок.

В подальшому, досягнувши взаємної згоди, та домовившись поміж собою, почали діяти наступним чином.

19.09.2024 року, о 19 годині 23 хвилині ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , керуючись спільним злочинним умислом, направленим на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою досягнення своєї мети, за допомогою транспортного засобу марки DAEWOO модель LANOS, номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , білого кольору, тип палива: бензин, об`єм двигуна: 1498 см., (який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_7 ), прибули на автостоянку, яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Сержа Лифаря, 3 та побачили автомобіль марки DAEWOO модель LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 1, сірого кольору, 2007 року, тип палива: бензин, об`єм двигуна: 1598 см, який належить на праві власності ОСОБА_13 , впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не слідкує, оглянули його ззовні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та бажання настання тяжких наслідків, доводячи свої спільні злочинні дії до кінця, знаходячись у вказаному місці, не маючи ніякого права та будь-якої згоди від власника вказаного автомобіля на його транспортування чи використання, ОСОБА_7 за допомогою предмету, ззовні схожого на викрутку, відчинив передні праві пасажирські двері, таким чином проник до салону автомобіля.

В подальшому, ОСОБА_7 , відкривши вказані двері, присів на водійське місце, від`єднав проводи від замка запалення та, з`єднавши їх разом, запустив двигун вказаного транспортного засобу.

Доводячи свої спільні злочинні дії до кінця, ОСОБА_7 , привівши в дію двигун транспортного засобу, виконуючи свою відведену роль, передав управління автомобілем марки DAEWOO модель LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 , сірого кольору, 2007 року, тип палива; бензин, об`єм двигуна: 1598 см, ОСОБА_12 , який почав рух викраденого транспортного засобу.

Далі, ОСОБА_7 , доводячи свої злочинні дії до кінця, з метою викриття переслідувань з боку правоохоронних органів, використовуючи транспортний засіб автомобіль марки DAEWOO модель LANOS, номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , білого кольору, тип палива: бензин, об`єм двигуна: 1498 см., здійснив супровід викраденого транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_12 , до місця схову викраденого транспортного засобу, а саме до відкритої ділянки місцевості, яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Сержа Лифаря, будинок 17 А, де залишили вказаний транспортний засіб, тим самим розпорядились ним на власний розсуд та повторно незаконно заволоділи вищевказаним транспортним засобом, завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди у розмірі 132,352 гривень.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

21.09.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

21.09.2024 року слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві старший капітан поліції ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням розміру застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що 21.09.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 3;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду, відповідно до якого вилучені предмети вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;

- протоколом огляду мобільного телефону марки Ksiomi Redmi Note 11;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_21 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_22 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_23 ;

- протоколом огляду відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 ;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 .

Слідчий зазначав, що згідно ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.

Посилався на те, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, з приводу можливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів слідчий просив звернути увагу, що менш суворі запобіжні заходи у вигляді: особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_7 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості ухилення останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчиненню інших кримінальних правопорушень, а також не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 рокузадоволено клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Вказано, що строк тримання під вартою необхідно рахувати з 13 год. 30 хв. 20.09.2024 року.

Строк дії ухвали визначено до 13 год. 30 хв. 18.11.2024 року включно.

Одночасно визначено розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача UA 1012089, , МФО 820172, банк отримувача ДКСУ м. Київ.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, прокурора, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено до 23.11.2024 року.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Так, зокрема, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 3;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду, відповідно до якого вилучені предмети вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;

- протоколом огляду мобільного телефону марки Ksiomi Redmi Note 11;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_21 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_22 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_23 ;

- протоколом огляду відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 ;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 .

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні орган досудового розслідування, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна.

Тобто, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може зникнути від органів слідства та суду, усвідомивши невідворотність великого строку покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично мешкав тривалий час, але на теперішній час мешкає на території міста Києва, що свідчить про те, що за місцем проведення досудового розслідування підозрюваного нічого не пов`язує, місця роботи він не має, міцні соціальні зв`язки підозрюваного з місцем проведення досудового розслідування не встановлені, що свідчить про те, що ОСОБА_7 може зникнути з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння вказаного кримінального правопорушення та не виконувати покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 42 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні), обґрунтовується тим, що з матеріалів кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_7 відомі анкетні дані свідків та у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою існує ризик впливу підозрюваного на вказаних осіб шляхом погроз, умовляння, залякування чи підкупу з метою зміни чи дачі неправдивих показів вищезазначеними особами під час досудового розслідування та судового розгляду.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 є особою працездатного віку, проте не працевлаштований, не має інших джерел доходу, а відтак не має засобів для існування, не одружений, утриманців (непрацездатних осіб чи дітей) не має, міцних соціальних зв`язків не має, а тому може продовжувати злочинну діяльність у сфері майнових злочинів або злочинів, вчинених для отримання матеріальної вигоди.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання органу досудового розслідування, та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п.п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, визначив підозрюваному розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, у якому він підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, при цьому, рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається із матеріалів провадження, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував конкретні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного.

При цьому, слідчий суддя у відповідності до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину, характер та обставини вчинення злочину, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість підозри є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки докази наявності достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки, та не переслідує мету змінити своє місце проживання, або переховуватись від суду, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження апелянта про непомірність визначеної ОСОБА_7 застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, є необґрунтованими, оскільки при визначенні розміру застави слідчий суддя, наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, врахував практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , характер та обставини вчинення злочину, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242 240 грн., в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 оскаржувана ухвала слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 рокувичерпала свою дію 18 листопада 2024 року.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.05.2019 року у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4