Справа №443/486/25
Провадження №1-кп/443/86/25
УХВАЛА

іменем України

07 квітня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000199 від 20.01.2025, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Розділ, Стрийського району, Львівської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, клопотання потерпілих про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення у формі приватного обвинувачення, в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в провадженні Жидачівського районний суд Львівської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

07.04.2025, через канцелярію суду, надійшли заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в яких останні просять закрити кримінальне провадження № 0000199 від 20.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, закрити у зв`язку з відмовою від обвинувачення та примирення із обвинуваченою ОСОБА_3 .

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали свої заяви та просили кримінальне провадження за ч.1 ст. 135 КК України закрити у зв`язку із його відмовою від обвинувачення в цій частині. Це їхня добровільна позиція, наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав їм зрозумілі.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала заяви та просила закрити кримінальне провадження за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав їй зрозумілі.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 не заперечувала проти закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 135 КК України, з підстав відмови потерпілих від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_4 просив суд відмовити в задоволення заяв про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України, зазначивши про відсутність у потерпілих (близьких родичів) у разі смерті особи права на примирення, оскільки воно є особистим правом потерпілого, не може бути ніким присвоєно та нікому делеговано. Зазначене право прокурор ототожнює із правом потерпілого на відмову від обвинувачення, яке він вважає належним виключно особі, що безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, враховуючи заяви потерпілих, вважає, що кримінальне провадження слід закрити з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 477 КПК України, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України (залишення в небезпеці без обтяжуючих обставин) є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

За приписами ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді суду перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 в тому числі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, яку вона сама поставила в небезпечний для життя стан, а саме потерпілого ОСОБА_9 ..

Вказане кримінальне правопорушення не повязане з домашнім насильством. В обвинувальному акті зазначено, що обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Водночас твердження прокурора про те, що суд не вправі прийняти відмову потерпілих, які є сином та батьками потерпілого, від обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, не заслуговують на увагу.

Суд звертає увагу на те, що поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі, і вони за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода. Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції, натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння цього поняття. Так, у ч. 1 ст. 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. У ч. 2 цієї норми закону визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Водночас у ч. 6 ст. 55 КПК України передбачено так зване правонаступництво у кримінальному провадженні. Згідно з положеннями цієї норми, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи, положення ч.ч. 1-3 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Зазначені особи у кримінальному процесі мають власні процесуальні права.

Проте, зазначені доводи прокурора суперечать позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, в якій зазначено, що злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, а не суспільства, вони не є тяжкими. Пунктом 7 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що право відмовитися від обвинувачення має потерпілий або його представник у визначених цим Кодексом випадках. У даному випадку закон визначає потерпілими не тільки осіб, які безпосередньо постраждали від злочину, а й близьких родичів чи членів сім`ї такої особи, якщо постраждала особа померла.

Законодавець надає потерпілому можливість вибору способу реагування на злочин. Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних із домашнім насильством). Таким чином, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме, відмову потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати винну особу до кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що письмові заяви потерпілих про те, що вони не бажають притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України та відмовляються від обвинувачення в цій частині. Отже, закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 135 КК України відповідає вимогам закону, а доводи прокурора в цій частині, суд вважає безпідставними.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у Постанові від 31.10.2019 в справі №721/352/18.

Враховуючи викладене, заслухавши думки учасників судового провадження, оглянувши заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд вважає, що заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підлягають задоволенню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, закриттю, оскільки відмова потерпілого, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 284, 395, 477 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000199 від 20.01.2025, стосовно ОСОБА_3 , в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 09.04.2025 о 10:30 год.

Повний текст ухвали складено 09.04.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1