Справа № 308/2766/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , на постанову начальника СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000984 від 27.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову начальника СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000984 від 27.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 26.09.2024 року, ОСОБА_3 звернулася із заявою до СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_5

27.09.2024 р. уповноваженою особою Сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до ЄРДР № № 0000987 за ч.1 ст.164 КК України. (Станом на 17.09.2024р. заборгованість по сплаті аліментів становила 67 500 грн., що в сукупності перевищувало суму відповідних платежів за два роки. Головним державним виконавцем ОСОБА_6 було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_5 )

У жовтні 2024 року ОСОБА_3 надала пояснення дізнавачу ОСОБА_7 , який здійснював досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, після чого, їй було вручено пам`ятку про права та обов`язки потерпілої. У подальшому, жодних дій, крім пояснень від ОСОБА_5 , який злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органом досудового розслідування не було здійснено.

27.11.2024 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, відносно ОСОБА_5 за умисне невиконання рішення суду про стягнення аліментів. Заява була обгрунтована тим, що незважаючи на відкрите кримінальне провадження за ст. 164 КК України, ОСОБА_5 продовжує ухилятися від виконання рішення суду.

Однак, жодних дій за цією заявою органом досудового розслідування здійснено не було. Заяву за ч. 1 ст. 382 КК України не внесено до ЄРДР, приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000987 за ст. 164 КК України, що було виявлено тільки після ознайомлення з матеріалами справи 13.02.2025 року. Вказує, що такі дії органу дізнання суперечать вимогам ст. 214 КПК України.

Зазначає, що за час досудового розслідування, подавалися адвокатські запити щодо стадій досудового розслідування, на які органом досудового розслідування в особі дізнавача ОСОБА_9 надавалися відповіді, що кримінальне провадження перебуває на стадії розслідування.

27.01.2025р. представникам потерпілої було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень за ч. 1 ст. 164 КК України та за ч. 1 ст. 382 КК України.

Скаржник вказує, що 13.02.2025 року дізнавач ОСОБА_9 віднайшов час ознайомити представника потерпілої ОСОБА_3 з матеріалами справи, у якій, крім заяви за ст. 164 КК України, пояснень потерпілої та гр. ОСОБА_5 та заяви за ст. 382 КК України нічого не містилося і на підставі цього, органом досудового розслідування 31.12.2024 року прийнято постанову про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 164 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Копія постанови стороні потерпілої не надсилалася, про її наявність стало відомо під час ознайомлення з матеріалами справи 13.02.2025 року.

Також скаржник вказує, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення та згідно додатків до неї, ОСОБА_3 зазначала що ОСОБА_5 не сплачує аліменти з 2023 року, що підтверджується розрхунком заборгованості державного виконавця. Тому, постанова про закриття кримінального провадження з підстав, що після 2022 року ОСОБА_5 втратив дохід є безпідставною та небгрунтованою, жодного доказу того, що ОСОБА_5 немає доходу у матеіалах кримінального провадження не міститься. При цьому, суд у 2020 році, приймаючи рішення про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., врахував ті обставини, що ОСОБА_5 має постійний дохід від здачі бані в оренду. У подальшому, розмір аліментів був збільшений до 4000 грн. (у 2023 році). Зі слів потерпіої, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 є успішним підприємцем та добре забезпечений матеріально, має у власності автомобіль, який зареєстрував на третю особу, а також, нерухоме майно як у м. Ужгроді, так і в Мукачівському районі у с. Зняцево, інших утриманців немає, а тому, повнен виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини у розмірі, встановленому рішенням суду.

Враховуючи вищенаведене, скаржник просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України від 31.12.2024 року у кримінальному провадженні № 0000987 за ч.1 ст.164 КК України начальника СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 та зобов`язати уповноважену особу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, невідкладно внести відомості за ч. 1 ст. 382 КК України про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 27.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом 24 годин з моменту отримання копії ухвали, про що повідомити заявника шляхом надання Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Заявник в судове засідання не з`явилася, проте її представник подала до суду заяву, в якій просить розглянути скаргу за її відсутності та задовольнити таку.

Дізнавач, рішення якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду був завчасно і належним чином повідомлений. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши матеріали поданої скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження №0000984 від 27.09.2024 року за ч. 1 ст. 164 КК України, відомості про яке було внесене до ЄРДР у відповідності до ст. 214 КПК України за заявою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , від 26.09.2024 року, в якій остання просить прийняти міри відносно громадянина ОСОБА_5 , який ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Постановою начальника СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 від 31.12.2024 року кримінальне провадження №0000984 від 27.09.2024 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, жодній особі не повідомлено про підозру. Отже дізнавач, за наявності достатніх підстав, мав право прийняти постанову про закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Проте, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Так, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови не вказано зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, а слідчий тільки вказує ,що 31.10.2024 року було опитано ОСОБА_5 , який вказує на те, що ним сплачувались аліменти справно, однак після початку повномасштабної війни він втратив джерело доходу та на даний час не має офіційного заробітку для сплати аліментів та посилається на ряд статей КПК України.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що до заяви про вчинення кримінального правопорушення заявником додано ряд документів. Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дізнавачем не вчинено жодних слідчих (розшукових) дій для перевірки обставин, на які посилається заявник а також відшукування будь-яких інших доказів.

Єдиною слідчою (розшуковою) дією, вчиненою дізнавачем, є допит потерпілої ОСОБА_3 , зафіксований в протоколі допиту від 11.10.2024 року.

Також 31.10.2024 року дізначаем відібрано письмові пояснення від ОСОБА_5 . Проте відповідно до ч.ч.1,2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частиною 1 статті 92 КПК України закріплено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Відповідно до положень ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

В частині 8 статті 95 КПК України закріплено, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Умови та порядок проведення допиту регламентовані ст. 224 КПК України.

Відповдно до ч.1 ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися:

1) у протоколі;

2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії;

3) у журналі судового засідання.

Згідно ч.1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Таким чином, як видно з матеріалів даного кримінального провадження, єдиним доказом, який був отриманий в результаті проведення досудового розслідування та зафіксований в порядку, передбаченому КПК України, є протокол допиту потерпілої ОСОБА_3 від 11.10.2024 року. Пояснення, відібрані в гр. ОСОБА_5 , на які посилається дізнавач в постанові про закриття кримінального провадження, не є джерелом доказів у відповідності до ч.8 ст. 95 КПК України. Відтак, доказування обставини, які є підставою закриття кримінального провадження, здійснюється тільки на підставі протоколу допиту потерпілої, оскільки жодних інших процесуальних дій в даному кримінальному провадженні проведено не було.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження дізнавчем не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, відтак постанова дізнавача від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000984 підлягає скасуванню.

Також слідчим суддею встановлено, що 27.11.2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , звернулася до начальника Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. До вказаної заяви також долучено ряд документів на підтвердження обставин, зазначених в ній. Проте відомості в ЄРДР за викладеними в даній заяві обставинами внесені не були, а заяву з додатками долучено до матеріалів кримінального провадження №0000984 від 27.09.2024 року, після чого дізнавачем також не проведено жодних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

За змістом цієї норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття. Кримінально-процесуальним законодавством не встановлено порядок та зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях.

Відповідно до ч.1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 40-1 КПК України дізнавач уповноважений починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, положення зазначеної статті зобов`язують внести відомості до ЄРДР невідкладно після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя констатує, що встановити наявність чи відсутність кримінального правопорушення у діянні можливо лише після внесення відповідних відомостей до ЄРДР та вчинення відповідних процесуальних та слідчих дій, з постановленням кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України) відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, враховуючи те, що доказів внесення відомостей за заявою до ЄРДР слідчому судді не надано, вважаю, що особа, яка прийняла зазначену вище заяву про кримінальне правопорушення не виконала вимоги частини 1 статті 214 КПК України, та не внесла відомості до ЄРДР у встановлений строк.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином приходжу до висновку про необхідність задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.84, 92 95, 103, 104, 224, 303,304, 306, 307, 309, 369КПК України слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , на постанову начальника СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000984 від 27.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника СД Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_10 від 31 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000984 від 27.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України скасувати.

Зобов`язати уповноважених осіб Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , від 27.11.2024 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування у відповідності до ст. 214 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1