Провадження №: 1-кп/336/693/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0001068 від 16 липня 2024 з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, маючого базову середню освіту, який навчається на першому курсі «Запорізького професійного ліцею залізничного транспорту» за професією «Слюсар з ремонту рухомого складу, складач поїздів, машиніст тепловоза, машиніст електровоза», не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_9 ,

представника МВД у справах неповнолітніх ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2024 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, знаходячись на водоймі поблизу буд. 1 Г по вул. Державіна у м. Запоріжжі, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_5 , у ході раптово виниклих неприязних відносин з останнім, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс правою ногою один удар в область підборіддя ОСОБА_5 від чого той впав на спину. Після чого продовжуючи свій умисел, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 одного удару кулаком правої руки в область лівого надбрів`я, та три удари кулаком правої руки в область щелепи. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 забійну рану та садна обличчя в сукупності зі струсом головного мозку кваліфікуються як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, авульсію 21 зуба та неповний травматичний вивих 11 зуба як легкі тілесні ушкодження з незначною стійкою втратою працездатності.

Дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Неповнолітній ОСОБА_3 свою причетність до вчинення діяння визнав, у вчиненому розкаявся, суду пояснив, що 15 липня 2024 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, знаходячись на водоймі по вул. Державіна у м. Запоріжжі, наніс правою ногою один удар в область підборіддя ОСОБА_5 . Після чого наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого надбрів`я, та три удари кулаком правої руки в область щелепи.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що раніше він з ОСОБА_3 не був знайомий. 15 липня 2024 року близько 16.00 години вони зустрілись на водоймі. Потерпілий відпочивав з друзями. ОСОБА_5 сплутав ОСОБА_11 зі своїм знайомим товаришем, коли ОСОБА_5 побачив ОСОБА_11 посміхнувся. Це не сподобалось ОСОБА_3 . Потерпілий підійшов до нього, на що ОСОБА_3 спитав у нього «чому він сміється?», на що потерпілий відповів, що він сплутав його зі своїм знайомим. Після чого ОСОБА_3 вдарив потерпілого в обличчя. Як саме ОСОБА_3 наносив удари, потерпілий не пам`ятає. Що відбувалось далі - не пам`ятає. Від удару потерпілий впав на землю. Після чого, підвівся та побачив, що у нього немає зуба. Після чого викликав швидку допомогу. Проти задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_11 не заперечував.

Під час судового засідання судом були досліджені наступні докази:

-висновок експерта № 1187п від 18 липня 2024, відповідно до якого оглядом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 19.07.2024 виявлена рана лівої надбрівної ділянки після хірургічної обробки; екстракція 21 зуба та садно лівого ліктьового суглобу. За медичними даними, при надходженні ОСОБА_5 до стаціонару 15.07.2024, виявлена забійна рана лівої надбрівної дуги, садна обличчя; діагностовані: «Струс головного мозку. Авульсія 21 зуба Неповний травматичний вивих 11 зуба». Дані ушкодження утворились від неодноразової дії тупого(их) предмету (тів) в термін, що не суперечить заявленому потерпілим та зазначеному в постанові і медичній документації. Забійна рана та садна обличчя в сукупності зі струсом головного мозку кваліфікується як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6); авульсія 21 зуба та неповний травматичний вивих 11 зуба як легкі тілесні ушкодження з незначною стійкою втратою працездатності (згідно п. 2.3.1 б вище визначених правил). При огляді та за медичними даними встановлено сліди не менш чотирьох травматичних впливи. Сліди травматичних впливів виявлені на обличчі та лівому ліктьовому суглобі;

-акт обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , який мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого умови проживання добрі, кімната вмебльована необхідними меблями, в наявності побудова техніка. Наявне спальне місце, місце для речей, наявний одяг, взуття відповідно до вікових потреб;

-довідка, яка видана директором ДНЗ «Запорізький ПЛЗТ» про те, що ОСОБА_3 навчається в Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» з 02.09.2024 по 30.06.2028 за професією «Слюсар з ремонту рухомого складу, складач поїздів, машиніст тепловоза, машиніст електровоза»;

-характеристика видана на ім`я ОСОБА_3 , яка видана директором ДНЗ «Запорізький ПЛЗТ», згідно якої неповнолітній характеризується позитивно;

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що факт скоєння неповнолітнім ОСОБА_11 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведений дослідженими судом доказами.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про необхідність застосування щодо неповнолітнього ОСОБА_11 примусових заходів виховного характеру, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Інші учасники судового засідання не заперечували стосовно задоволення клопотання прокурора щодо передачі неповнолітнього ОСОБА_11 під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 1 рік.

Так, судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_11 виповнилося 15 років, тобто згідно зі ст.22 КК України, останній не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене суспільно небезпечне діяння, що передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно зі ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Частиною 2 ст.97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 105 КК України суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років.

При вирішенні питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_11 примусових заходів виховного характеру, суд приймає до уваги те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки нетяжкого кримінального правопорушення, за місцем навчання характеризується виключно з позитивної сторони, проживає в добрих матеріальних, соціальних та житлово-побутових умовах, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

На час вчинення інкримінованого суспільно небезпечного діяння неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг п`ятнадцятирічного віку та не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: не досяг 16-ти років, тому не може нести кримінальну відповідальність на загальних підставах.

Враховуючи те, що в судовому засіданні доведено факт вчинення суспільно небезпечного діяння неповнолітнім ОСОБА_11 , яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке ним вчинено у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, що виключає застосування покарання, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_11 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусового заходу виховного характеру саме у виді передання ОСОБА_11 під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 1 рік.

На підставі викладеного, ст. 22, 97,98,105 КК України, керуючись ст.ст. 484, 497, 498-501 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001068 від 16 липня 2024 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у виді передання його під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 1 рік, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_12