Справа № 357/4324/25
У Х В А Л А

про арешт майна

01 квітня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000356, яке внесене до ЄРДР 04 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

на розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_4 де він просив: накласти арешт на тимчасово вилучене в ОСОБА_5 майно, а саме мобільний телефон марки «Redmi».

Воно вмотивоване тим, що 03 лютого 2025 року до слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов рапорт оперуповноваженого ОСОБА_6 про те, що громадянин ОСОБА_7 незаконно збуває вибухову речовину.

У ході його опрацювання установлено, що особою, причетною до кримінального правопорушення є ОСОБА_5 , який збуває «Тротил».

Надалі, 30 березня 2025 року ОСОБА_5 затриманий і за результатами його особистого обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi», 7500 гривень.

Вказані речі містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою їх збереження, виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, за підстав та обставин, які наведені у ньому.

Натомість, слідчий суддя ухвалив рішення про проведення розгляду за відсутності третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання - ОСОБА_5 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, а він надав заяву де просив проводити розгляд без його участі, проти арешту не заперечував.

Слідчий суддя заслухавши прокурора, дослідивши надані ним матеріали, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

До того ж, на виконання вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя має перевірити:

- чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи клопотання, в межах заявлених вимог, слідчий суддя установив, що Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000356, яке внесене до ЄРДР 04 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З електронного рапорту з`ясовано, що 30 березня 2025 року на лінію «102» надійшло повідомлення від працівника поліції ОСОБА_8 , про те, що навпроти ДСНС затримано ОСОБА_5 під час збуту вибухових речовин.

Із копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30 березня 2025 року, ОСОБА_5 затриманий безпосередньо після вчинення злочину.

За результатами особистого обшуку ОСОБА_5 за допомогою ватних паличок та води для ін`єкції зроблено по 1 змиву з лівої та правої долоні, які окремо поміщені до паперових конвертів з ідентифікуючими написами, а також виявлені та вилучені 7500 гривень та телефон марки «Redmi».

Отож, вказані докази свідчать, що міг мати місце злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто збут вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як з`ясовано слідчим суддею, мобільний телефон марки «Redmi», який вилучений у ОСОБА_5 відповідає вищевказаним ознакам, оскільки він ним міг користуватися для організації збуту вибухових речовин.

Своєю чергою, відповідно до постанови від 30 березня 2025 року, він визнаний речовим доказом.

Слідчий суддя погоджується, що іншим чином, аніж шляхом накладення арешту на мобільний телефон, забезпечення його збереження, як речового доказу неможливо, оскільки в разі повернення, його вміст може бути видалений, а телефон викинутий, реалізований тощо і там є інформація стосовно цього.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий спосіб втручання у право власності власника майна, а наслідки для нього, які настануть внаслідок арешту є виправданими. У даному випадку необхідність виконання завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування переважає приватний інтерес власника майна.

Отож, виходячи з викладеного, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, застосовуючи найменш обтяжливий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого ОСОБА_4 задовольнити.

Отож, керуючись ст. 170-175, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ОСОБА_5 майно, а саме мобільний телефон марки «Redmi».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1