У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2025 рокум .Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001991 від 23.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м.Житомира 16.01.2025 року надійшло клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001991 від 23.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження вживались заходи з метою встановлення обставин правопорушення та особи, причетної до її вчинення. Проте, особу порушника встановлено не було.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України належить до категорії тяжких злочинів, і згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за його вчинення становить не більше 10 років, тобто цей строк на даний час закінчився.

Вважає, оскільки з моменту вчинення злочину пройшло більш як 10 років та осіб, винних у його скоєнні не встановлено, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі.

Потерпіла ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася.

Суд, дослідивши зміст клопотання прокурора, матеріали, додані до клопотання, приходить до висновку, що клопотання необґрунтоване та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 22.04.2014 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №0001991. Дане кримінальне провадження було порушено за заявою потерпілої ОСОБА_4 про те, що 22.04.2014 року по вул. Київська, 108 невстановлені особи відкрито викрали майно малолітнього сина ОСОБА_4 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я чим було спричинено шкоду останній у розмірі 5090 грн (а.п. 1).

З наявних у матеріалах кримінального провадження письмових пояснень потерпілого вбачається, що злочин відносно її сина було вчинено трьома хлопцями. При цьому ними відносно потерпілого було застосовано фізичне насильство та впізнати яких син потерпілої зміг би (а.п. 20-21).

Також у матеріалах справи міститься письмове клопотання потерпілої ОСОБА_4 в якому сотання вказує трьох осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, на її думку, пограбували її сина (а.п. 31).

Кримінальне законодавство обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення.

Згідно п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства свідчить про те, що закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності одночасно двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; та 2) закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Тобто, законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності лише за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як було встановлено судом, органом досудового розслідування вчинене кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, тобто як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення належить до тяжких злочинів.

Однак, суд звертає увагу на те, що потерпіла зазначила, що її син зміг би впізнати осіб, які вчинили відносно її сина кримінальне правопорушення, тобто особу, яка вчинила кримінальне правопорушення встановлено.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення визначені й в частині четвертій ст. 38 цього Кодексу, згідно з якою на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Як встановлено під час судового розгляду, в ході досудового розслідування не в повному об`ємі встановлено обставини кримінального провадження.

Тим часом відповідно до ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається через наявність обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Факт того, що на даний час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.3 ч.1ст.49 КК України, оскільки злочин вчинено у 2014 році, не може слугувати підставою для закриття даного кримінального провадження, оскільки матеріали провадження спростовують те, що не встановлено особу, яка вчинила правопорушення, а тому у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, ст. 286, 287, 288, 314, 372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001991 від 23.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1