Справа № 442/7444/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1062/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40», справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2024 щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2024 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить прийняти справедливе рішення та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що він важко працює, став на шлях виправлення, у нього хороша поведінка, режиму перебування у виправній колонії не порушує. З врахуванням зазначеного просить задовольнити апеляційну скаргу.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 09.12.2020 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70 КК України, призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Початок та кінець строку покарання 05.04.2018 05.04.2026.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України є нетяжким, ч.2 ст.121 КК України тяжким злочином.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо. Засуджений мав неофіційну роботу, висловлював бажання працевлаштуватися, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Вчиняє дії, пов`язані з погрозами або насильством. Не робить висновків зі своїх минулих помилок. Стикаючись з проблемою, особа нездатна знайти шляхи вирішення або легко здається і відступає перед труднощами. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні. Кається у вчиненому, однак вину визнає частково. Двічі заохочувався, тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, востаннє 22.09.2022, стягнення погашено. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства середній.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги і просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 107 КВК України дотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії є обов`язковим для засуджених упродовж усього строку відбування ними покарання.

Приймаючи рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, суд повинен брати до уваги не лише доводи клопотання засудженого, а й інші дані щодо засудженого у їхній сукупності.

Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується судом за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 2/3 від терміну покарання, а й ставлення до праці, сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Личакського районного сду м.Львова від 09.12.2020, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання є 05.04.2018,а кінець строку 05.04.2026.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, на момент розгляду справи в суді першої інстанції 27.09.2024 було з`ясовано всі обставини справи, а також те, що належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправно-трудової установи під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне ставлення до праці є для ОСОБА_6 обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, а не підставою для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи те, що основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 2/3 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків.

З характеристики наявної в матеріалах справи зазначено про заохочення, а саме є дві подяки від 22.09.2023, 25.03.2024 за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 3 стягнення, які були накладені 23.08.2018, 05.10.2018, 22.09.2022, які погашені. Протягом останніх півроку засуджений не вчиняв порушень правил установи.

Крім того в характеристиці зазначено про наміри ОСОБА_6 змінити своє життя, однак такі прагнення поодинокі, неконкретні, має намір приймати участь в різних заходи, але за поведінкою особи зрозуміло, що таке не відповідає дійсності; має позитивні плани на майбутнє, але при цьому нічого не робить. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства - середній.

З врахуванням зазначеного на думку колегії суддів судом першої інстанції по даній справі було прийнято законне та обґрунтоване рішення, враховано всі вимоги ст. 81 КК України, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Апеляційні доводи засудженого правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2024,якою відмовлено засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненнівід відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: