cправа № 570/1074/25
провадження № 1-кс/570/129/2025
У Х В А Л А

10 березня 2025 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області Кушнір Н.В., ознайомившись з клопотанням начальника Державної установи «Городоцький виправний центр (№131) Олександра Красновського стосовно конфіскації вилученого забороненого для користування засудженими предмету,

в с т а н о в и в:

покликаючись на виявлення та вилучення у засудженого ОСОБА_1 заборонених предметів, а саме: дві скляні пляшки заводського упакування із написом «SHABO коньяк» по 0,5 літра кожна із спиртовмісною речовиною, 14 блістерів медичного засобу «ГАБАНА», п?ять мобільних телефонів марки «МТК» модель «В25»: IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 ; IMEI-1: НОМЕР_3 , IMEI-2: НОМЕР_4 ; IMEI-1: 55407, IMEI-2: НОМЕР_5 ; IMEI-1: НОМЕР_6 , IMEI-2: НОМЕР_7 ; IMEL-1: 25760, IMEI-2: 25778, начальник установи ОСОБА_2 просить вирішити питання стосовно конфіскації або передачі на зберігання вилученого предмету до звільнення засудженого.

У поданій заяві вказаний представник установи просить розглянути клопотання без участі представників адміністрації колонії.

Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28 серпня 2018 року, визначено, що засудженим заборонено придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в установах виконання покарань за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено. Вилучене реєструється в журналі обліку грошей, цінних паперів і речей, вилучених у засуджених або при спробі їх доставки. Рішення про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого приймає слідчий суддя за клопотанням адміністрації установи виконання покарань.

Підставою для звернення до суду стало порушення засудженим ч.7 ст.102 Кримінально - виконавчого Кодексу України, яке полягає у зберіганні заборонених речей. Тобто його правовий статус обумовлений застосуванням до нього покарання в порядку кримінального судочинства і перебуванням в умовах особливого режиму, встановленого КВК України.

Відповідно до ч.7 ст.102 КВК України зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.

Вказаний розділ стосується виконання судових рішень. Стаття 537 КПК України передбачає перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Питання стосовно конфіскації вилучених заборонених для користування засудженими предметів не входить до цього переліку. Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В КПК України відсутня і процедура розгляду такого роду клопотань. Відповідно до ч.2 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, зокрема і суди як органи судової гілки державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до правової позиції викладеної в Рішенні ЄСПЛ «Михайлюк та Петров проти України» від 10.12.2009 (п.25 Рішення) зазначається, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві, також стосується якості відповідного законодавства і потребує, аби воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб слідчий суддя вирішує питання, віднесене до його повноваження цим Кодексом.

КПК України не передбачає право на звернення до суду з клопотаннями такого роду, не встановлює порядку розгляду таких клопотань слідчим суддею, не передбачає такий вид заходу кримінального провадження як конфіскація вилученого забороненого для користування засудженими предмету. Отже, клопотання не підлягає до прийняття як таке, що не відповідає вимогам КПК України.

Розгляд клопотання по суті слідчим суддею Рівненського районного суду Рівненської області означатиме порушення права на «розгляд справи судом, встановленим законом», тобто порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, у слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області відсутні правові підстави для розгляду даного клопотання по суті, відтак клопотання із долученими до нього матеріалами підлягає поверненню подавачу клопотання.

На підставі наведеного, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

повернути клопотання начальника Державної установи «Городоцький виправний центр (№131) Олександра Красновського стосовно конфіскації вилученого забороненого для користування засудженими предмету.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Слідчий суддя Кушнір Н.В.