Справа № 752/6110/25
Провадження № 1-кс/752/2300/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі :

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Києві клопотання старшого слідчого 1-го відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , погоджене прокурором Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000040 від 22.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014), та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014),-

за участю :

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, у якому слідчий просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримала. Надала пояснення, аналогічні викладеним. Звернула увагу на те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території, а тому єдиний законним способом повідомити ОСОБА_5 про підозру, є розміщення повідомлення про підозру на офіційному сайті Генерального прокурора, який є у прямому доступі до мешканців Криму.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, захисником звернуто увагу на те, що про підозру належним чином не повідомлено ОСОБА_5 , з огляду на те, що розміщене на сайті Генерального прокурора повідомлення про підозру, не може бути доведено до відома підозрюваного, оскільки, на півострові Крим блокуються сайти української реєстрації. Вказує, що підозра не обґрунтована, а позиція захисту с клієнтом не погоджена, що порушує його право на захист. Щодо ризиків, захисник вважає, що стороною обвинувачення вони недоведені. За наведених обставин, зокрема не вручення повідомлення про підозру, її необґрунтованості та відсутності доведених ризиків, адвокат вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши надані сторонами матеріали, приходить до наступного висновку.

З матеріалів, доданих до клопотання встановлено,що слідчим управлінням ГУНП в АР Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 22.02.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014), та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014).

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з реалізацією проголошеного в Україні Євроінтеграційного курсу розвитку держави через практичну підготовку та подальше підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом як реальну загрозу економічним та геополітичним інтересам РФ, упродовж 2013 року у представників влади РФ, виник умисел на вчинення протиправних дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Зокрема, розглядаючи елементами такої загрози втрату впливу РФ на політичні та економічні процеси в Україні, поглиблення співпраці України з НАТО та високу ймовірність денонсації угод щодо тимчасового перебування Чорноморського флоту РФ (далі ЧФ РФ) на території України в Автономній Республіці Крим та в місті Севастополі (далі АР Крим), вказані представники влади РФ вирішили в разі невідворотності вказаних демократичних процесів, які відбувалися в Україні, поєднуючи свої дії з політичними, дипломатичними, економічними та інформаційними заходами реалізувати вказаний злочинний умисел шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів ЗС РФ, у тому числі, дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим, а також із залученням інших осіб, у тому числі громадян України та РФ та вчинення інших злочинів.

Одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо ведення агресивної війни проти України передбачалося здійснення прихованого вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС РФ, у тому числі спеціального призначення, на територію АР Крим для посилення підрозділів ЧФ РФ у здійсненні військової окупації території півострову Крим шляхом силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України (далі ЗС України), Державної прикордонної служби України (далі ДПС України), підрозділів Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (далі ВВ МВС України) для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії РФ, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення АР Крим з метою ізоляції АР Крим та недопущення пересування на півострів із материкової частини України військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії РФ. Одночасно ці дії планувалося провести у чіткій взаємодії з військовими козацькими товариствами під виглядом місцевого населення АР Крим, з представниками так званої «самооборони», з мобілізованими на такі акції громадянами РФ та проросійсько-налаштованими активістами з числа місцевого населення АР Крим.

Для приховування збройного вторгнення на територію України та подальшого виправдання своїх дій вказаними особами співучасниками злочину було прийнято рішення активно використати протестний потенціал населення окремих регіонів України, в тому числі АР Крим, для організації та проведення незаконних сепаратистських проросійських референдумів на шкоду територіальної цілісності та недоторканості України. Кінцевою метою ведення агресивної війни проти України на території півострова Крим передбачалося відторгнення окупованих територій від України шляхом організації та проведення псевдореферендуму та подальше їх приєднання до складу РФ, тобто їх анексія.

Для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ, у тому числі десятками тисяч російських громадян, котрі проживали в межах дислокації російських гарнізонів ЧФ РФ на території АР Крим, злочинних діянь на шкоду суверенітету і територіальної цілісності та недоторканості України, представники влади РФ з грудня 2013 року по лютий 2014 року організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності, при цьому вказуючи на хибність Європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України, подаючи викривлену інформацію щодо подій, які відбувались в Україні, здійснюючи спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних настанов, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави України з європейським вектором розвитку, підбурюючи до міжетнічних конфліктів та розпалюючи сепаратистські настрої серед населення південно-східних регіонів України. При цьому, підживлювались антиукраїнські та проросійські настрої серед населення АР Крим, розпалювалась міжнаціональна ворожнеча між етнічними росіянами та корінним народом Криму - кримськими татарами, усіляко нагніталися ксенофобські настрої серед російськомовних жителів Криму.

Починаючи з 19.02.2014 розпочато збройне вторгнення збройних сил російської федерації (далі - зс рф), приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

Згідно зі статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), серед іншого визначено, що агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини. Вказаний збройний конфлікт у виді окупації російською федерацією Кримського півострову триває і по цей час.

Бажаючи, зокрема, представити спробу анексії Кримського півострову як волевиявлення місцевого населення, приховати безпосередню участь підрозділів ЗС РФ та інших силових формувань у веденні агресивної війни, країною-окупант під приводом охорони громадського порядку, зокрема, захисту від «націоналістів», «майданівців», «бойовиків Правого сектору» ініційовано створення незаконних збройних формувань (далі НЗФ), які мали діяти під негласним контролем спецслужб РФ.

Завданням зазначених НЗФ визначено участь у силових діях, з метою реалізації плану країни-окупанта з встановлення ефективного контролю над територією Кримського півострову, зокрема, шляхом блокування та фізичного захоплення об`єктів транспортної інфраструктури, військових об`єктів Збройних Сил України, інших військових формувань, органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, з метою подальшої анексії Кримського півострову, як частини території України в межах міжнародно визнаних кордонів.

Особовий склад НЗФ формувався з числа проросійсько налаштованих мешканців Кримського півострову, у тому числі представників «козацьких» формувань, етнічних росіян, громадян РФ, спеціально прибувших з цією метою з території РФ.

Забезпечення формування НЗФ особовим складом розпочалось не пізніше 22.02.2024 та первинно відбувалося шляхом запису «всіх бажаючих» до складу НЗФ, що здійснювалося невстановленими особами з числа проросійськи налаштованих рухів, як то партія «Руська єдність», організація «Руська община Криму» в агітаційних палатках в публічних місцях, а також під час проведення мітингів.

Керівництво НЗФ з моменту його створення здійснювалося ОСОБА_7 , який підпорядковувався безпосередньо ОСОБА_8 .

Вказане НЗФ мало організаційну структуру військового типу, характеризувалося єдиноначальністю, підпорядкованістю, ієрархічністю, встановлені правила поведінки, та відповідальність за їх порушення, а його учасники носили камуфляжну форму та були озброєні придатними для використання вогнепальною зброєю, зокрема автоматами конструкції Калашникова «АК-47», або його модифікацій («АК-74», «АКС-74», «АКС-74У»), пістолетами, боєприпасами та вибуховими речовинами. Крім того, у зазначеному збройному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур, придушенні організованого опору населення на окупованій території, встановленні режиму військового стану, збройному протистоянні правоохоронним органам державної виконавчої влади України, залякування населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади, місцевого самоврядування, та інших тяжких і особливо тяжких правопорушень, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Так, склад зазначеного НЗФ «Самооборона Криму» становив в лютому -березні 2014 року не менше 1100 осіб. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах АР Крим, керівництво ним здійснювалося «командувачем полком НЗФ «Самооборона Криму» ОСОБА_7 , та розподілялось на структурні підрозділи (роти), командири яких були підпорядковані та підзвітні безпосередньо ОСОБА_7 , виконуючи його накази та вказівки.

У кожному структурному підрозділі НЗФ «Самооборона Криму» ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні методами військових операцій силової підтримки військових армії рф, переслідування громадян України на території м. Сімферополя, депортації населення, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, нападі на підприємства, установи, організації, громадян.

Учасники НЗФ «Самооборона Криму» діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокуванні українських військових частин та інших установ, підприємств, організацій на території Автономної Республіки Крим, встановленні над ними контролю, перешкоджання роботі, зупинки функціонування, здійснювали спільні чергування на укомплектованих зброєю блокпостах. Особи з числа мешканців Автономної Республіки Крим, які входили до складу НЗФ «Самооборона Криму», з метою здійснення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, у тому числі від`єднання Автономної Республіки Крим від території України та приєднання до території рф, захоплювали українських військовослужбовців, журналістів та активістів, здійснювали напади на підприємства, установи, організації, зокрема: захоплення адміністративної будівлі Верховної ради Автономної Республіки Крим, Сімферопольського аеропорту, будівель прокуратури, міліції, служби безпеки АР Крим та інших.

В подальшому, на підставі «Закону Республіки Крим «О Народном ополчении - народной дружине Республики Крым», ухваленого «державною радою Республіки Крим» від 11 червня 2014 року, та відповідно до «Постанови Ради Міністрів Республіки Крим» від 23 липня 2014 року № 217 (25 липня 2014 р. №105-рг), учасників НЗФ було «легалізовано» в організації, що діяла за законами РФ - «Крымский республиканский штаб «Народного ополчения - народной дружины Республики Крым», у формі «державної казенної установи».

Так, наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на території міста Феодосія Автономної Республіки Крим із числа представників «козацьких» формувань а також осіб, які прихильно ставились до питання приєднання Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до рф, на основі та прикладі діяльності НЗФ «Самооборона Криму», почали створюватись непередбачені Конституцією та законами України воєнізовані та збройні формування, метою яких було надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил рф у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами виконавчої та законодавчої влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

За вищеописаних умов та викладених обставин, на території м. Феодосія Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 станом на кінець лютого 2014 року був засновником та керівником громадської організації «Феодосійська міська паланка кримського козацького округу «Міжнародного союзу козацтва», яка зареєстрована 25.05.2004 та діяла на підставі Закону України «Про громадські об`єднання» № 4572-VI від 22.03.2012 (далі Закон), відповідно до якого, громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Згідно із ч. 4 вказаного Закону утворення і діяльність громадських об`єднань, мета (цілі) або дії яких спрямовані на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, здійснення екстремістської діяльності, пропаганду війни, насильства, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення, забороняються. Громадські об`єднання не можуть мати воєнізованих формувань. Інші обмеження права на свободу об`єднання, у тому числі на утворення і діяльність громадських об`єднань, можуть бути встановлені виключно законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей. Громадським об`єднанням не можуть надаватися владні повноваження, крім випадків, передбачених законом.

Так, ОСОБА_5 , з числа членів вказаної громадської організації, розпочав діяльність незаконного воєнізованого формування (далі НВФ) «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», діяльність якого жодним чином не врегульована законодавством України. Вказане формування мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність, дисципліну та відповідальність за її порушення, однострій із відповідними шевронами «Крым. МСК. Феодосийський козачий полк».

У даному НВФ ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні силової підтримки військових армії РФ, придушення організованого опору проукраїнські налаштованого населення на території м. Феодосія АР Крим, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, нападі на підприємства, установи та організації. Вказане формування дислокувалось в м. Феодосія АР Крим та мало загальну координацію керівництва.

При цьому, НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва» діяло у тісній співпраці з окупаційною владою російської федерації в Автономній Республіці Крим. Останні діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокаді українських військових частин, захопленні державних установ на території АР Крим, займалися протистоянням правоохоронним органам державної виконавчої влади України, забезпечували охорону проросійських масових заходів, що проводилися на території міста Феодосія з демонстрацією російської символіки.

Знаючи про початок діяльності не передбачених законами України воєнізованих та збройних формувань, громадянин України ОСОБА_5 , діючи умисно, сприяючи армії РФ в окупації та подальшому відділенні території кримського півострова від України, а також на надання допомоги представникам спецслужб іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи незаконність діяльності НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва», будучи достовірно обізнаним, що вказане НВФ не відноситься до воєнізованих формувань, передбачених законодавством України, розуміючи роль та мету його діяльності, наприкінці лютого 2014 року в м. Феодосія, АР Крим створив, очолив НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва» та почав приймати безпосередню участь у його діяльності. При цьому до його обов`язків входило загальне керівництво підлеглими йому бійцями у складі даного підрозділу, підбір членів до «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва».

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на створення та безпосередню участь у НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва» з 23.02.2014 організовував діяльність очолюваного ним НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва» по виконанню завдань щодо організації та охорони мітингів проросійських сил, захоплення адміністративних будівель та установ на території м. Феодосія Автономної Республіки Крим, патрулюванні громадських місць, чергування на блокпостах та перевірки особистих документів громадян.

Зокрема, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на керування та безпосередню участь в НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва», з метою сприяння армії РФ в окупації та подальшому відділенні території кримського півострова від України, а також допомоги представникам спецслужб іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України, в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», 25.02.2014, точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, прибув до площі біля Будинку офіцерів, що розташований за адресою: м. Феодосія АР Крим, вул. Куйбишева, 21, де організував та прийняв участь у незаконному мітингу проросійських сил, який був спрямований на повалення діючої міської влади на території м. Феодосія АР Крим, агітацію до вступу до НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва», формування списків бажаючих приєднатися до так званого «Народного ополчения» (майбутніх учасників вказаного НЗФ).

Продовжуючи свою незаконну діяльність, 26.02.2014 ОСОБА_5 в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва» прибув до приміщення Феодосійської міської ради за адресою: АР Крим, м. Феодосія, вул. Земська, 4, на засідання позачергової сесії, заблокував присутніх депутатів та інших учасників сесії, де висунув вимоги про створення на території м. Феодосії АР Крим підрозділів народних дружин м. Феодосія з метою протистояння діючій державній владі.

Разом з цим, в період часу з кінця лютого по початку березня 2014 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно о 7 години 00 хвилин ОСОБА_5 , в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», прибув до адміністративної будівлі Феодосійської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Кримського регіону України, що знаходилась за адресою: м. Феодосія, вул. Руська 10, та шляхом пошкодження вхідних дверей проник до вказаного приміщення. Перебуваючи у вказаному приміщенні ОСОБА_5 вимагав від співробітників прокуратури покинути вказане приміщення, разом із підконтрольними йому членами НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва» виламав двері приміщення, де зберігалися документи з обмеженим доступом, чим фактично припинив функціонування даної установи.

Крім цього, ОСОБА_5 на початку березня 2014 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, разом з підпорядкованими йому членами НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва» прибув до території військової частини НОМЕР_1 , що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно з військовослужбовцями рф здійснив блокування даної військової частини.

Також, ОСОБА_5 , у період часу з кінця лютого по березень 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, спільно з іншими учасниками незаконного воєнізованого формування «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», активно приймав участь у патрулюванні громадських місць разом у м. Феодосія, чергуванні на блокпостах та перевірки особистих документів громадян.

Дії ОСОБА_5 носили тривалий характер у вказаний період часу та виразились в створенні, керуванні та активній участі у діяльності НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва». При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», учасником якого він є, діє на території України незаконно, та що його учасники вчиняють опір представникам влади, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішення органами державної влади, місцевого самоврядування, що призвело до окупації території півострова Крим.

У подальшому, після окупації території півострова Крим, ОСОБА_5 представниками окупаційної влади нагороджений медаллю «За защиту Крыма».

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, будучи громадянином України, перебуваючи у м. Феодосія, в період часу з кінця лютого - на початку березня 2023 року створив, очолив НВФ під назвою «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», та в подальшому безпосередньо приймав участь у їх незаконній діяльності. При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_5 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Так, ОСОБА_5 в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», за попередньою змовою групою осіб, 25.02.2014, точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, прибув до площі біля Будинку офіцерів, що розташований за адресою: м. Феодосія АР Крим, вул. Куйбишева, 21, де організував та прийняв участь у незаконному мітингу проросійських сил, який був спрямований на повалення діючої міської влади на території м. Феодосія АР Крим, агітацію до вступу до НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва», формування списків бажаючих приєднатися до так званого «Народного ополчения» (майбутніх учасників вказаного НЗФ).

Продовжуючи свою незаконну діяльність, 26.02.2014 ОСОБА_5 в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», за попередньою змовою групою осіб, прибув до приміщення Феодосійської міської ради за адресою: АР Крим, м. Феодосія, вул. Земська, 4, на засідання позачергової сесії, заблокував присутніх депутатів та інших учасників сесії, де висунув вимоги про створення на території м. Феодосії АР Крим підрозділів народних дружин м. Феодосія з метою протистояння діючій державній владі.

Разом з цим, в період часу з кінця лютого по початку березня 2014 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно о 7 години 00 хвилин ОСОБА_5 , в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», за попередньою змовою групою осіб, прибув до адміністративної будівлі Феодосійської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Кримського регіону України, що знаходилась за адресою: м. Феодосія, вул. Руська 10, та шляхом пошкодження вхідних дверей проник до вказаного приміщення. Перебуваючи у вказаному приміщенні ОСОБА_5 вимагав від співробітників прокуратури покинути вказане приміщення, разом із підконтрольними йому членами НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва» виламав двері приміщення, де зберігалися документи з обмеженим доступом, чим фактично припинив функціонування даної установи.

Крім цього, ОСОБА_5 на початку березня 2014 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, разом з підпорядкованими йому членами НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва», за попередньою змовою групою осіб, прибув до території військової частини НОМЕР_1 , що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно з військовослужбовцями рф здійснив блокування даної військової частини.

Також, ОСОБА_5 , у період часу з кінця лютого по березень 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, спільно з іншими учасниками незаконного воєнізованого формування «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», за попередньою змовою групою осіб, активно приймав участь у патрулюванні громадських місць разом у м. Феодосія, чергуванні на блокпостах та перевірки особистих документів громадян.

Вказані дії, спільно із діями інших загонів, в т.ч. незаконного збройного формування «Самооборона Криму», сприяли тому, що 27 лютого 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія «Русское Единство», та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта російської федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , з метою вчинення державної зради, тобто діяння, вчиненого умисно громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, будучи громадянином України, перебуваючи у м. Феодосія, в кінці лютого-на початку березня 2014 року створив, очолив НВФ під назвою «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», та в подальшому безпосередньо приймав участь у їх незаконній діяльності. При цьому він розумів, що основним завданням НВФ буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_5 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, незважаючи на це, ОСОБА_5 діючи свідомо, 25.02.2014, точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», прибув до площі біля Будинку офіцерів, що розташований за адресою: м. Феодосія АР Крим, вул. Куйбишева, 21, де організував та прийняв участь у незаконному мітингу проросійських сил, який був спрямований на повалення діючої міської влади на території м. Феодосія АР Крим, агітацію до вступу до НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва», формування списків бажаючих приєднатися до так званого «Народного ополчения» (майбутніх учасників вказаного НЗФ).

Продовжуючи свою незаконну діяльність, 26.02.2014 ОСОБА_5 в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва» прибув до приміщення Феодосійської міської ради за адресою: АР Крим, м. Феодосія, вул. Земська, 4, на засідання позачергової сесії, заблокував присутніх депутатів та інших учасників сесії, де висунув вимоги про створення на території м. Феодосії АР Крим підрозділів народних дружин м. Феодосія з метою протистояння діючій державній владі.

Разом з цим, в період часу з кінця лютого по початку березня 2014 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно о 7 години 00 хвилин ОСОБА_5 , в супроводі підконтрольних йому членів НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», прибув до адміністративної будівлі Феодосійської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Кримського регіону України, що знаходилась за адресою: м. Феодосія, вул. Руська 10, та шляхом пошкодження вхідних дверей проник до вказаного приміщення. Перебуваючи у вказаному приміщенні ОСОБА_5 вимагав від співробітників прокуратури покинути вказане приміщення, разом із підконтрольними йому членами НВФ «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва» виламав двері приміщення, де зберігалися документи з обмеженим доступом, чим фактично припинив функціонування даної установи.

Крім цього, ОСОБА_5 на початку березня 2014 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, разом з підпорядкованими йому членами НВФ «Феодосійського полку Міжнародного союзу козацтва» прибув до території військової частини НОМЕР_1 , що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно з військовослужбовцями рф здійснив блокування даної військової частини.

Також, ОСОБА_5 , у період часу з кінця лютого по березень 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, спільно з іншими учасниками незаконного воєнізованого формування «Феодосійський полк Міжнародного союзу козацтва», активно приймав участь у патрулюванні громадських місць разом у м. Феодосія, чергуванні на блокпостах та перевірки особистих документів громадян.

Вказані дії, спільно із діями інших загонів, в т.ч. незаконного збройного формування «Самооборона Криму» сприяли тому, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском проросійських політичних сил, які представляла політична партія «Русское Единство», та з врахуванням того, що депутати до приміщення Верховної Ради Автономної Республіки Крим були доставлені силою загонами самооборони, та наявністю у приміщенні будівлі парламенту озброєних військових, прийняла рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу росії на правах суб`єкта російської федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

27.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014), та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014).

27.02.2025 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі майора поліції ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук у кримінальному провадженні № 0000040 від 22.02.2022

Слідчий зазначає, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду від 04.07.2022 відповідно до якого оглянуто відеозапис розміщений в мережі Інтернет на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; протоколом огляду від 13.07.2022 відповідно до якого оглянуто відеозапис розміщений в мережі Інтернет на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у відеохостингу «YouTube» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а саме відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 »; протоколом огляду від 13.07.2022 відповідно до якого оглянуто відеозапис, розміщений в мережі Інтернет на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_9 » у відеохостингу «YouTube» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_10 », а саме відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_11 »; протоколом огляду від 13.07.2022 відповідно до якого оглянуто відеозапис, розміщений в мережі Інтернет на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у відеохостингу «YouTube» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_12 », а саме відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_13 »; протоколом огляду від 30.05.2023 відповідно до якого оглянуто відеозапис, розміщений в мережі Інтернет на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_9 » у відеохостингу «YouTube» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_14 », а саме відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_15 »; протоколом огляду від 12.07.2022 відовідно до якого оглянуто відеозапис відеозапис, розміщений в мережі Інтернет на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у відеохостингу «YouTube» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_16 », а саме відеозапис під назвою «Требования казаков на внеочередной сессии Феодосийского горсовета 26.02.2014»; висновком експерта від 15.09.2022 № СЕ-19/111-22/29080-ФП щодо проведення судової портретної експертизи; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.08.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2022 з ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.11.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2022 з ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.11.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2022 з ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.02.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2023 з ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.10.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2023 з ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 18.10.2023 р.н.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від ОСОБА_14 від 18.10.2023; відповідь на запит з Офісу Президента України про те, що ОСОБА_5 не позбавлений громадянства України; відповіддю на запит з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України згідно якого ОСОБА_5 в період часу з 08.11.2017 державний кордон України не перетинав; інформацією отриманою від оперативного підрозділу в ході виконання доручення тощо.

Досудовим розслідуванням також встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тому у органу досудового розслідування виникли підстави для звернення до слідчого судді з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, а також ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий стверджує, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання вказаним вище ризикам.

Запобіжні заходи є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України запобіжні заходи можуть застосовуватись до особи, яка набула статусу підозрюваної або обвинуваченої у конкретному кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Згідно із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлень визначено Главою 11 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно із ч. 1, 2 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

14.02.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014), та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014).

На виконання доручення слідчого від 04.03.2025 за вих. № 843/100/06-2025 проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що розшукуваний ОСОБА_5 та його близькі родичі з 2014 року перебувають та ТОТ АР Крим та на материкову частину України не прибували. Також, у ході розслідування отримано відомості, що розшукуваний ОСОБА_5 проживає на ТОТ Крим за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Феодосія вул. Западна, 10/36. Зазначене дає законні підстави вважати те, що розшукуваний ОСОБА_5 по даний час перебуває на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до листа-роз`яснення Акціонерного товариства «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку.

Відповідно до листа МЗС України від 13.10.2022 № 72/11-612/1-81401 «Щодо припинення дії міжнародного договору» - Протокол про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією припинив свою дію 24 лютого 2022 року.

Тобто, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 , як на момент складання повідомлення про підозру, так і на момент розгляду цього клопотання перебуває на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією.

На виконання вимог КПК України, відомості щодо повідомлення про підозру від 14.02.2025 р. у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 та повістки про виклик до слідчого на 24.02.2025, 25.02.2025, 26.02.2025 розміщено черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Слідчий суддя зауважує, що Кримінальний процесуальний кодекс України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Отже, орган досудового розслідування вжив усіх можливих та необхідних заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тому останній набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного, отже щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, зокрема, оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ також підтверджено в таких рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].

На підтвердження можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення до клопотання додано матеріали кримінального провадження, які досліджені у судовому засіданні, а саме копії: протоколу допиту свідка, протоколу впізнання особи за фотознімками, протоколу огляду, висновок експерта, інших матеріалів, долучених до клопотання.

Висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Прокурор навів достатні відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з дослідженими матеріалами та наданими поясненнями дають підстави для висновку, що могли мати місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, тобто кримінальне правопорушення могло бути вчинене за описаних у клопотанні обставин, до якого може бути причетним у тому числі і ОСОБА_5 , тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходу забезпечення кримінального провадження.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , дослідивши у сукупності додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України, ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014), та ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014), за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Щодо наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Водночас Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий у клопотанні послався на існування ризиків того, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Як встановлено вище, ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, в зв`язку з чим 27.02.2025 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі майора поліції ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук у кримінальному провадженні № 0000040 від 22.02.2022.

Матеріали клопотання переконливо вказують на наявність обставин, які свідчать про ухилення ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення інкримінованого йому злочину, особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, усвідомлюючи міру покарання, яка може бути призначена у разі визнання його винуватим, будучи не ізольованим від суспільства, він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Прокурором також обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого у клопотанні щодо існування цього ризику.

Також прокурором обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,враховуючи обставини даного кримінального провадження, а також відомості про те, що підозрюваний підтримує тісні зв`язки з іншими членами незаконних воєнізованих та збройних формувань створених на ТОТ АР Крим, які безпосередньо мають відношення до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, дії яких є предметом досудового розслідування у ряді інших аналогічних за способом вчинення кримінальних провадженнях вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, що безпосередньо свідчить про наявність ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного слідчий суддя, серед іншого, також зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що такий підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Водночас вказана норма права не відокремлює оголошення особи в державний, міждержавний чи міжнародний розшук. Тобто, підставами для оголошення підозрюваного в розшук (державний, міждержавний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Повістки про виклик до слідчого на 24.02.2025, 25.02.2025, 26.02.2025 розміщено черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

24.02.2025, 25.02.2025, 26.02.2025 підозрюваний ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився, причин неприбуття не повідомив.

Слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування вжив всіх можливих та достатніх заходів для виклику підозрюваного ОСОБА_5 , тому останній належним чином повідомлений про виклик до слідчого органу.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , доведення наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 9, 42, 131-132, 176-178, 183, 193, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути з його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1