ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/873/25 Справа № 210/5407/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м.Кривий Ріг

04.03.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2024р. про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 про приведення покарання у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2024р. заяву засудженого ОСОБА_6 про приведення покарання у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» залишено без задоволення.

Суд першої інстанції зазначив, що вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2023 року ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 28 вересня 2023 року. При цьому суд першої інстанції, мотивувуючи своє рішення, дійшов висновку, що розмір матеріальних збитків спричинених злочинними діями засудженного ОСОБА_6 перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 прохає скасувати ухвалу суду та перерахувати суму матеріального збитку за вироком, та привести вирок у відповідність та з урахуванням Закону № 3886-IX, та вважає помилковим висновок суду про те, що вчинене ним діяння не підлягає декриміналізації.

Засуджений належним чином повідомленний про дату, час та місце судового розгляду, прокурор ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги засудженного ОСОБА_6 без задоволення за таких підстав.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, суд першої інстанції вирішуючи по суті заявлене засудженим клопотання правильно врахував, що 18 липня 2024 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного Закону змін зазнали положення ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян це грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Як убачається із матеріалів справи, вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2023р. ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 28.09.2023р.

Зі змісту вироку Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2023р. вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним за ч.4 ст.185 КК України за епізодами: 08.07.2023р., сума матеріального збитку складає 7234,47 гривень; 11.07.2023р. сума матеріального збитку складає 2685,84 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2023 на рівні 2684,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2023 рік, становить 1342,00 грн (2684,00 грн *50% = 1342,00 грн.),а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2023 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2684,00 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом№3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн (1342?2=2684).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 своїми злочинними діями спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 7234,47 гривень за епізодом 08.07.2023 року та матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 2685,84 гривень за епізодом 11.07.2023 року, кожна з яких перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що вчинене ОСОБА_6 діяння за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2023р. за ч. 4 ст. 185 КК України є кримінально карним, є правильним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання ОСОБА_6 про приведення покарання у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про відмову у його задоволенні.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2024р., якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_6 про приведення покарання у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді