Провадження № 1-в/638/42/25
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника ДУ «Олексіївської виправної колонії (№25)» ОСОБА_5 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника ДУ «Олексіївської виправної колонії (№25)» ОСОБА_5 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» відбуває міру покарання засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 09 березня 2021 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили: 09 квітня 2021 року.

Початок строку: 15 січня 2021 року; Кінець строку: 15 липня 2025 року;

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 09 березня 2021 року Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 в січні 2020 року вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України - на суму 1411 грн. 20 коп. Наприкінці січня 2020 року вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України - на суму 1665 грн. 00 коп. В березні 2020 року вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України - на суму 1411 грн. 20 коп. В квітні 2020 року вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України - на суму 1411 грн. 20 коп.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX) особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно в період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року становив 2102 грн.00 коп.

У зв`язку з чим, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна.

Таким чином, установа виконання покарань просить привести вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2021 у відповідність до положень ЗУ №3886-IX від 18.07.2024, ст. 74 КК України.

Представник установи виконання покарань до суду не з`явився, повідомлений належним чином.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у задоволенні клопотання засудженого не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2021 року ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців. Вказаний вирок набрав законної сили 09.04.2021 року.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на 2020 рік для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.

За змістом вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 :

в січні 2020 року вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, та завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 1411 грн. 20 коп.;

наприкінці січня 2020 року вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, та завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 1665 грн. 00 коп.;

в березні 2020 року вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, та завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 1411 грн. 20 коп.;

в квітні 2020 року вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України та завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 1411 грн. 20 коп.

Зазначені епізоди на день вчинення правопорушення не перевищували розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2021 року за епізодами: в січні 2020 року, наприкінці січня 2020 року, в березні 2020 року, в квітні 2020 року завдав матеріальну шкоду потерпілим за кожним з епізодів злочинної діяльності на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, станом на день скоєння злочинів, тому вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону.

У той же час, ОСОБА_4 вважається засудженим за інші діяння, кримінальна караність яких законом не усунута (епізоди: в один із днів наприкінці січня 2020 року - за ч. 3 ст. 185 КК України; 20.08.2020 року - за ч. 3 ст. 185 КК України; 03.09.2020 - за ч. 3 ст. 185 КК України), розмір покарання за вказані діяння визначений судом при ухваленні вироку.

За таких обставин, клопотання органу виконання покарань є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

ухвалив:

Клопотання начальника ДУ «Олексіївської виправної колонії (№25)» ОСОБА_5 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Привести вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2021 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, а саме виключити з вироку суду обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України за епізодами, які мали місце в січні 2020 року, наприкінці січня 2020 року, в березні 2020 року, в квітні 2020 року.

В іншій частині вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2021 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1