Справа № 510/2047/13-к
Номер провадження:1-о/521/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року, від 13 червня 2016 року, від 02 липня 2020 року, постановленими Малиновським районним судом м. Одеси у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 29.05.2013 року за № 0000371 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 02 липня 2020 року за результатами розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 29.05.2013 року за № 0000371 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України, прийнято рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.296 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.12.2021 року, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року, якою на підставі ст.49 КК України обвинувачений ОСОБА_4 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.296 КПК України, та на підставі п.1ч.2 ст.284 КК України кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000371 від 29.05.2013 року було закрито залишено без змін. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року, заявник ОСОБА_5 просить скасувати за нововиявленими обставинами. Окрім цього, заявник просить скасувати за нововиявленими обставинами і ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 26 березня 2014 року та від 13 червня 2016 року, які приймалися судом в ході розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР 29.05.2013 року за № 0000371 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України. ОСОБА_5 в заяві про перегляд ухвал Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2016 року, від 13 червня 2016 року, від 20 липня 2020 року за нововиявленими обставинами, такими обставинами зазначає невідповідність цих судових рішень нормам кримінально-процесуального закону та постановлення судом ухвал, з порушеннями норм права на підставі раніше ухвалених судом рішень першої інстанції, прийнятих з порушенням норм КПК. Заявник вважає, що дані обставини мають значення для об`єктивного розгляду справи відносно нього і не булі відомі суду першої інстанції та є нововиявленими, мають істотне значення, тобто самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Заявник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у його відсутність.

Прокурор в своєму усному клопотанні заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що заява необґрунтована, заявником не наведено дійсних підстав передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України для перегляду ухвал за нововиявленими обставинами. Окрім цього, прокурор зазначив, що ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 26.03.2014 року, якою було змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 втратила свою дію, ще у 2014 році, тобто на даний час вона не має ніякої правової сили, тому не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами. Щодо ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 13.06.2016 року, 13.06.2016 року, судом прийнято рішення, яким повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.08.2016 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року залишено без змін. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України повторно надійшов на розгляд Малиновського районного суду м.Одеси 17 липня 2017 року. На підставі обвинувального акту було призначено судовий розгляд, з цих підстав і ухвала Малиновського районного суду міста Одеси від 13.06.2016 року припинила свою дію ще у 2016 року, тому також не може бути предметом розгляду в контексті скасування судового рішення за новоявленими обставинами.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі Рябих проти Росії (заява N 52854/99 від 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: "Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру" (пункти 51-52).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Крім зазначеного, як зазначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії" (Pravednaya v. Russia), заява N 69529/01, п. п. 27-28, та рішенні від 06.12.2005 р. у справі "Попов проти Молдови" (Popov v.Moldova N 2), заява N 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

При цьому, у вказаному рішенні звернуто увагу на те, що мають існувати будь-які "вагомі та непереборні обставини", які могли б служити обґрунтованим поясненням того, чому остаточне судове рішення має бути переглянуто і скасовано.

Тлумачення глави 34 КПК України у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 459 КПК України судові рішення у кримінальних справах, й зокрема, вироки, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами вичерпно тільки на тих підставах, які наведені у пунктах 1-5 частини другої цієї статті Кодексу.

Нововиявленими є такі обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам.

Підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами перелічені в частині другій статті 459 КПК України, відповідно до якої такими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

Відповідно до позиції, що новоявлені обставини це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили, юридичні факти, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Тому суд вважає, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 не встановлено будь-яких обставин, які у розумінні ст. ст. 459, 462 КПК України, можна вважати нововиявленими.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України обсяг перевірки справи обмежується поданою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Якщо при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами буде встановлено, що нововиявлені обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.

В заяві ОСОБА_5 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не наведено тих обставин, які б могли істотно вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Таким чином суд вважає, що у заяві не містяться нововиявлені обставини у розумінні ст. 459 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_5 про перегляд ухвал Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року, від 13 червня 2016 року, від 02 липня 2020 року за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення

Керуючись ст. ст. 376, 459-467 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 про перегляд ухвал Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року, від 13 червня 2016 року, від 02 липня 2020 року за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1