Справа 127/3185/25
Провадження 1-кс/127/1490/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області, клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000832 від 24.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 332 КК України, в ході здійснення якого, з метою забезпечення конфіскації, як виду покарання, виникла необхідність в накладенні арешту на майно, власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. На адресу суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, попередньо суду було надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на наведене, з метою забезпечення арешту майна, підозрюваний не повідомлявся про розгляд даного клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000832 від 24.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими винятками, не дозволяється.

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, 15.01.2025 близько 11.30 год, перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Праведників Світу, 10А, під час особистої зустрічі повідомив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, про можливість переправлення за грошову винагороду через державний кордон України осіб, які тимчасово обмежені у праві на виїзд за кордон на період воєнного стану. При цьому ОСОБА_6 повідомляв ОСОБА_7 умови, суму та різні способи такого переправлення.

У ході розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що його переправлення через державний кордон буде здійснюватися поза офіційними пунктами пропуску у напрямку Республіки Молдова, за грошову винагороду в сумі 8 200 (вісім тисяч двісті) доларів США (у такому разі, після переміщення через державний кордону України, йому не буде надано допомоги у відповідному документальному оформленні на території іншої країни) або ж 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) доларів США (у такому разі, йому буде надана відповідна допомога у оформленні документів).

При готовності, грошові кошти потрібно буде передати йому ( ОСОБА_6 ) особисто у визначений ним час та місці. Після отримання грошових коштів ОСОБА_6 , у семи денний термін зобов`язувався забезпечити перевезення ОСОБА_7 до м. Атаки у Республіці Молдова.

У ході подальшого спілкування ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_6 про те, чи є можливість організувати незаконний перетин державного кордону України не тільки йому, а ще його знайомому. На вказане запитання ОСОБА_6 повідомив, що це не являється проблемою. На запропоновані ОСОБА_6 умови ОСОБА_7 погодився.

16.01.2025 у ході телефонної розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 про те, що його знайомий також погодився на запропоновані умови та виявив бажання незаконного перетнути державний кордон України, однак зможе прибути до міста Вінниці тільки 17.01.2025. Після цього, того ж дня ОСОБА_6 під час особистої розмови із ОСОБА_5 , обговорював умови організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_7 та його товаришем, а також узгоджували правильність наданих, ОСОБА_6 , інструкцій.

Після цього ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, 17.01.2025 близько 16 години 30 хвилин на виконання попередньої домовленості, перебуваючи у приміщенні ресторану «МакДональдз», що за адресою: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 114-К зустрівся із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діяли під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, з якими додатково обговорили умови, суму та спосіб незаконного переправлення через державний кордон України. У свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали ОСОБА_6 грошові кошти у загальній сумі 23 000 доларів США (частина з яких згідно до ст. 273 КПК України являється імітаційними засобами), що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України, станом на 17.01.2025 становило

969910 грн., у якості раніше обумовленої оплати за виконання комплексу дій з переправлення їх через державний кордон України, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 затримали працівники правоохоронних органів.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Могилів-Подільський Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Водночас, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має у власності нерухоме майно: земельну ділянку з кадастровим номером: :04:002:0849, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 2/4 частки квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_2

Проаналізувавши зміст доданих до клопотання документів слідує висновок, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обґрунтована.

Обґрунтовуючи клопотання слідчим зазначається про те, що метою накладення арешту на майно підозрюваного є конфіскація майна, як виду покарання.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:002:0849 належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на 2/4 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Таким чином, з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, врахувавши те, що вищевказане майно належить особі, щодо якої судом може бути призначено покарання у виді конфіскації майна, а відтак з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя вважає, що арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:002:0849, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 2/4 частки квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , необхідно накласти шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно: земельну ділянку з кадастровим номером: :04:002:0849, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 2/4 (1/2) частки квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: