Справа № 144/1219/24
Провадження № 1-кп/144/8/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000518 від 29.06.2024, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселівка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, у відповідності до положень ст. 89 Кримінального кодексу України раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК), -

В С Т А Н О В И В :

29.06.2024 протягом дня обвинувачений ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомагали своєму односельцю - ОСОБА_12 у будівельних роботах за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої.

Під час виконання робіт, між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, яка переросла у штовханину. Після цього, ОСОБА_8 залишив домогосподарство ОСОБА_12 і пішов додому за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає спільно з ОСОБА_10 .

Близько 19 год. 15 хв. 29.06.2024 ОСОБА_11 прийшов до будинку, в якому проживає ОСОБА_8 , розташованого за вищевказаною адресою, де між ними продовжився раніше розпочатий словесний конфлікт, який переріс у штовханину та бійку. У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, з кишені штанів дістав кухонний ніж, який постійно носив із собою, та прикладаючи фізичну силу, завдав ним чотири удари ОСОБА_11 в ділянку живота та грудної клітки, заподіявши тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені; проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням брижі тонкого кишківника; непроникаючих колото-різаних ран живота; саден на правій нижній кінцівці, від яких ОСОБА_11 помер на місці.

У результаті вищевказаних дій ОСОБА_8 , направлених на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 110 від 19.07.2024, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 встановлено наявні сліди пошкоджень: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені; проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням брижі тонкого кишківника; непроникаючих колото- різаних ран живота; саден на правій нижній кінцівці.

Причиною смерті ОСОБА_11 став гіповолемічний шок від гострої крововтрати, який розвинувся внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і живота з пошкодженням легені та брижі кишковика.

Пошкодження у вигляді саден на правій нозі могли утворитись внаслідок дії тупого твердого предмета з відносно обмеженою діючою поверхнею. Пошкодження у вигляді колото-різаних ран на грудній клітці та животі могли виникнути в наслідок дії плоского, колюче-ріжучого предмета, типу ножа, клинок якого мав обух та лезо. Не виключено, що усі ушкодження могли бути спричинені одним і тим самим предметом.

Всі ушкодження, встановлені при експертизі трупа ОСОБА_11 , мають ознаки прижиттєвості у вигляді реакції м`яких тканин.

Ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень на грудній клітці з пошкодженням легені та животі з пошкодженням брижі кишковика, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Ушкодження у вигляді саден, непроникаючих колото-різаних поранень живота мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_11 після нанесення йому проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і живота настала через вкрай малий проміжок часу - кілька хвилин, не виключено, що протягом цих кількох хвилин ОСОБА_11 міг вчиняти мінімальні, самостійні, цілеспрямовані дії - говорити, зробити декілька кроків, тощо.

Проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота, які є безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 , могли виникнути внаслідок дії: на грудній клітці - плоского колото-ріжучого предмета типу ножа, який рухався спереду назад і дещо зверху вниз; на животі - внаслідок дії аналогічного предмета спереду назад та дещо зліва на право, при умові, що передня поверхня грудної клітки і живота була обернута у бік діючого предмета.

Будь-яких тілесних ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самозахист на трупі ОСОБА_11 не виявлено. Будь-яких захворювань, які б мали відношення до причини смерті ОСОБА_11 не мав. Будь-яких тілесних ушкоджень характерних для волочіння тіла ОСОБА_11 не виявлено.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_11 , методом газово-рідинної хромотографії виявлено наявність етилового спирту в концентрації - 3,0%, наявність метилового спирту, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Така концентрація етилового спирту в крові ОСОБА_11 свідчить про сильне алкогольне сп`яніння на момент настання смерті.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

У судовому засіданніобвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, зазначив, що 29 червня 2024 року вони з вітчимом ОСОБА_10 прокинулись зранку, попили каву. Подзвонив ОСОБА_13 , який попросив, щоб вони прийшли з вітчимом, оскільки залишилось після ремонту сміття, треба допомогти погрузити. Вони прийшли, допомогли, погрузили та пішли додому. Десь пів на третю дня, без двадцяти третя, подзвонив ОСОБА_13 , знову з проханням прийти та допомогти. Вони прийшли на початку 16 години, але не стало світла, то спочатку оббивали стіни сітками, щоб потім накидати роствор. Коли включилося світло, о 6 шостій годині вечора, він пішов робити роствор (бетон), заколотив, накидав його, але не міг підняти відро на 20 літрів, пішов, щоб допомогли донести. Там знаходився ОСОБА_14 , який вдарив його по «желудку». Він сказав до ОСОБА_15 , чого зразу битися, що прийшов, щоб допомогли, після цього він розвернувся та пішов додому, щоб уникнути конфлікту. Через 15-20 хвилин додому прийшов ОСОБА_10 , вітчим, який був у крові. Він запитав, що сталося, на що той відповів, що його ОСОБА_14 побив, за що невідомо. Тоді він вирішив подзвонити в поліцію, на 102, але не було мережі. Він згадав, що в блокноті в нього записаний номер телефону ОСОБА_16 , начальника слідчого відділу селища Теплик. Він передзвонив ОСОБА_17 , той сказав, що чекайте, приїде машина.

Потім він почув, що загавкав собака, він подивився, що ОСОБА_14 пішов додому. Опісля вдруге собака загавкав, коли він вийшов, то в сінях вже стояв ОСОБА_18 . Він його запитав, чого ти тут, запропонував йому йти додому, на що той відповів, що ще свої проблеми не вирішив з ними. ОСОБА_19 хотів його вдарити, він пригнувся, потім другий раз пригнувся. В той час вітчим сидів на ліжку, закривавлений. Він сказав, що викликав поліцію, після чого ОСОБА_19 наче оскаженів, схватив, почав давити до хребта, сказав, що переламає йому хребта, а тоді займеться вітчимом. На що ОСОБА_8 сказав, щоб той його пустив та йшов додому, бо зараз поліція приїде, та з ним розбереться. ОСОБА_19 стиснув його сильніше, йому почало в очах темніти, ноги мліти, дихати не давало, він знав, що в задній кишені в нього є ніж, який він постійно носив з собою. Він його вдарив ножем, ОСОБА_19 ще раз почав давити, він ще раз його вдарив, той ще не пускав. Тоді ще два рази вдарив, руки в ОСОБА_15 опустилися, він його пустив. Тоді ОСОБА_19 зігнувся, через поріг переступив та впав в сінях. Після чого він взяв телефон, знову подзвонив ОСОБА_17 , розповів що сталось, попросив викликати поліцію та швидку. Той сказав, щоб він з вітчимом виходили на вулицю, нічого не чіпали та чекали поліцію. Вони вийшли з вітчимом, ножа він викинув біля порога в траву. Вони чекали поліцію, швидку. Поліція перша приїхала, швидка приїхала хвилин через 20 і констатувала смерть. Йому дуже шкода, що так сталося, він не хотів його вбивати. Себе захищав, вітчима, свій дім, він ОСОБА_15 не запрошував. Просить в потерпілих вибачення, шкодує про вчинене.

Також ОСОБА_8 зазначив, що подія сталася десь біля 7 години вечора. Про вживання спиртних напоїв розповів, що десь за десять хвилин до шостої вечора в ОСОБА_20 , коли ще не було світла, він випив 2 стакани по 50 грам горілки («казьонки»). Спиртне вони вживали вчотирьох: він, вітчим, ОСОБА_13 , ОСОБА_18 . Випили бутилку «казьонки» (горілки) пшеничної. Вітчим, який був побитий, бачив подію. Ремезу ОСОБА_21 він наніс чотири удари, два рази знизу, а потім, коли той нахилився, два під верх, в район тулуба в ліву сторону. Це сталося по АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_8 на уточнюючі питання також розповів, що завдавав ОСОБА_22 удари правою рукою в ліву частину тіла, при нанесенні ударів вони знаходились обличчям до обличчя. ОСОБА_19 обхватив його руками за груди, перегнув хребет та притиснув копчиком до скрині, яка була низькою. Він намагався його відштовхнути, трохи відштовхнув, права рука його вільно рухалась, він її звільнив, з правої сторони в кишені був ніж, дістав ножа та наніс удари ножем ОСОБА_22 , загалом наніс чотири удари. Відстань між столом та ліжком була малою, приблизно 30 см, а з кімнати до сіней 1 метр.

На подвір`ї в ОСОБА_20 вдарив його ОСОБА_19 після того, як вони випили, це було приблизно 10-15 хвилин сьомої вечора, він не хотів конфлікту, тому звідти пішов. Відносно цивільних позовів визнає матеріальну шкоду потерпілої, вимоги щодо моральної шкоди потерпілих не визнає. Визнає себе винуватим, оскільки смерть наступила від його дій.

Показання обвинуваченого у судовому засіданні не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності визнання ним винуватості в інкримінованому йому діянні.

Суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_8 за встановлених фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, підтверджується сукупністю доказів, які безпосередньо досліджені під час судового розгляду кримінального провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_11 , у судовому засіданні надала суду показання про те, що з ОСОБА_8 односельчани. 29 червня 2024 року о 8 годині ранку їй подзвонив ОСОБА_23 з проханням, щоб вона дала сигарети та кошик для роствору. Коли її ОСОБА_24 дочка, прокинеться, щоб вона принесла ці речі до ОСОБА_25 . Її дочка ОСОБА_24 прокинулась десь початок десятої ранку, взяла сигарети, кошик, та понесла туди. Там вчотирьох сиділи та випивали: ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 . Дочка бачила, як ОСОБА_26 чіплявся до ОСОБА_28 , з тим, що визве до нього тцк-шників, на що ОСОБА_21 відповів, що йому байдуже, оскільки вчора він говорив з ТЦК. В той день також пів третьої години дня до них прийшов ОСОБА_29 , сказав, що ОСОБА_19 не може до них додзвонитися, щоб вони дали болгарку, ножниці по металу. ОСОБА_10 мав пляшку горілки під пахвою. Вони дала згадані речі ОСОБА_30 та він пішов. Без чогось 10 вечора до неї передзвонила староста та сказала, щоб вона прийшла до ОСОБА_31 . Коли вона прийшла туди, то дізналася, що сталося. Вона несла витрати на поховання ОСОБА_15 , який її рідний брат, тому підтримує позовні вимоги щодо матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що є вітчимом ОСОБА_8 , з яким вони проживали по АДРЕСА_1 . 29 червня 2024 року вранці їм передзвонив ОСОБА_32 , щоб вони прийшли до нього та допомогли вигрузити сміття на прицеп. Коли вони зробили роботу, то пішли додому. Пізніше знов передзвонив ОСОБА_13 , просив прийти допомогти. Вони прийшли, почали сітку натягати на стіни, було все нормально. Вони мали колотити та приносити йому роствор (бетон), а ОСОБА_19 мав накидати на стіни, штукатурити. Він з ОСОБА_33 (так називає ОСОБА_8 ) насипали роствору, останній мав нести, до ОСОБА_34 вчепився ОСОБА_19 , після чого ОСОБА_35 висипав роствор на землю та пішов.

Його, ОСОБА_10 , ОСОБА_23 схопив за руку та почав бити, «лушпарити», казав, що хоче когось вбити, біля бетономішалки його тягав, всі коліна були побиті. ОСОБА_19 його бив, а телефон був у кишені збоку в сорочці, ОСОБА_10 втік, а ОСОБА_19 повернувся до ОСОБА_25 .

Далі ОСОБА_10 пояснив, що повернувся додому, розмови з ОСОБА_36 про те, що сталося в них не було, ОСОБА_35 сам здогадався та зрозумів, що його побив ОСОБА_37 вони почули, що загавкали собаки, ОСОБА_35 каже, що хтось йде, дві собаки в них. Вони ще не закривалися. ОСОБА_21 обзивається, каже: «Відкривай двері», ОСОБА_38 пішов до дверей, побачив ОСОБА_15 ОСОБА_35 каже йому: «Йди додому, ОСОБА_21 ». В той час він сидів на ліжку. ОСОБА_19 сказав, що зараз з ОСОБА_39 займеться, потім з дідом. Він спочатку не розібрав, що було між ними, а вже побачив, як кров пішла в ОСОБА_28 . ОСОБА_40 визвав поліцію.

Також розповів, що ОСОБА_13 , в якого вони працювали, не вийшов з хати, коли його бив ОСОБА_19 в нього на подвір`ї. З приводу завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , то ОСОБА_41 на 102 не телефонував, в поліцію з заявою він не звертався ні в той день, ні наступного дня, а пішов на рентген через три тижні, на експертизу його не направляли. Він не думав, що ОСОБА_19 буде до них заходити. Від побиття в нього текла кров з носа, очі були сині. На медичне освідчення він не направлявся. В поліцію особисто він заяву не писав з приводу побиття, на швидку теж не звертався.

Коли ОСОБА_19 прийшов до них додому, то почав чіплятися до ОСОБА_34 , підняв та притиснув його до скрині. Він думав, що ОСОБА_26 вдарив ОСОБА_15 кулаком, а потім побачив, що кров пішла, що ножем його вдарив. Як наносив удари, не розібрав. ОСОБА_26 носив з собою ніж постійно, збирав металобрухт, щоб мішки пороти на сміттєзвалищі, той ніж був вилучений з місця події. ОСОБА_42 не запрошував ОСОБА_43 в будинок. ОСОБА_19 сам прийшов, зайшов в сіни, потім в кімнату, де вони сплять. Удари ОСОБА_8 наніс в хаті біля скрині. Після ударів ОСОБА_11 назад пішов, поточився і впав в сінях. Через 15 хвилин на місце події приїхала поліція. В той день він на годинник не дивився, не може точно відповісти в які проміжки часу це було.

Щодо нанесення ОСОБА_44 ударів та тілесних ушкоджень ОСОБА_8 в той день 29 червня 2024 року, то свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_19 не бив, лиш хотів вдарити ОСОБА_45 , але той вирвався та пішов. Між ОСОБА_44 та ОСОБА_36 раніше конфліктів не було, ОСОБА_19 не встиг вдарити ОСОБА_34 , той вирвав руку та пішов з подвір`я ОСОБА_20 , а тоді ОСОБА_19 почав його бити. Тоді він також вирвався, пішов додому, а ОСОБА_19 його не наздоганяв, а повернувся до ОСОБА_20 ОСОБА_26 спочатку ОСОБА_46 дзвонив, що ОСОБА_21 його побив.

Свідок ОСОБА_47 суду пояснила, що знає ОСОБА_8 як односельчанина, вона працює старостою Росошанського старостинського округу, до якого належить с. Кожухівка. 29 червня 2024 року, коли це сталося, їй зателефонували працівники поліції, вона запитала, чи можна прийти. Вона прийшла на місце події близько 8 години вечора. Коли прийшла, то допитували ОСОБА_10 , він стояв по праву сторону, а по ліву сторону стояв ОСОБА_8 . Їй відомо, що коли ОСОБА_26 був п`яний, в стані алкогольного сп`яніння, міг йти по вулиці та щось собі кричати, поводив себе неадекватно. З того, що вона почула на місці події, зробила висновок, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_11 . Вона надавала характеристику на ОСОБА_8 , він ніде не працює, зловживає спиртними напоями. В той день вона його на вулиці не бачила, перед тим йшов на вулиці, викрикав, похитувався, чіплявся до людей. В ОСОБА_48 та ОСОБА_10 немає документу про право власності на майно по АДРЕСА_1 . Їй відомо, що вони вдвох випивали та викликали одне до одного поліцію.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що проживає в АДРЕСА_2 . Він знає ОСОБА_8 як односельчанина, ОСОБА_19 був його другом, однокласником. ОСОБА_23 допомагав йому по стройці, останній прийшов до нього в п`ятницю ввечері, повечеряв та залишився ночувати. Вранці вони прокинулись, попили чаю, він передзвонив до ОСОБА_49 , щоб прийшли, допомогли вигрузити сміття, яке назбирали ще в п`ятницю ввечері. ОСОБА_26 та ОСОБА_10 прийшли, допомогли вигрузити сміття, сіли снідати всі разом, випили по чарці. Потім ОСОБА_26 та ОСОБА_10 пішли додому. Після обіду він ще раз їх покликав допомогти штукатурити. Альоша (так називає ОСОБА_50 ) ходив додому до ОСОБА_15 , приніс інструменти. Він виставляв маяки, як почався конфлікт, він не бачив, не виходив. Як з ОСОБА_51 був конфлікт, він чув, що кричав ОСОБА_10 «Поможіть, поможіть, поможіть», але не вийшов по стану здоров`я, він був в хаті. Пізніше ОСОБА_19 зайшов в хату, вони попили каву, останній пішов додому, сказав, що йому наступного дня треба на роботу. А з 8 до 9 години вечора до них приїхала поліція, каже немає вашого друга, ОСОБА_26 зарізав.

Щодо того, чи чув він конфлікт, то ОСОБА_12 повідомив, що він не чув конфлікту з ОСОБА_36 , з Добриднем чув, але не виходив. Чув крики, але через що сварка не знає. Знає, що ОСОБА_26 завжди носив ніж на рибалку, але в той день ножа в нього не бачив. Раніше не помічав конфліктів між ОСОБА_44 та ОСОБА_36 29 червня 2024 року ОСОБА_19 був в нього цілий день.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що працює начальником слідчого відділу в селищі Теплик. З 2010 року знайомий з ОСОБА_36 , оскільки останній був судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а в 2013 році був судимий за ст. 296 КК України.

29 червня 2024 року о 19 годині 05 хвилин до нього зателефонував ОСОБА_42 , сказав, що в нього виник конфлікт з ОСОБА_44 , який побив вітчима, він дав розпорядження черговому виїхати на місце. ОСОБА_26 знову до нього передзвонив через 15-20 хвилин та повідомив, що вбив ОСОБА_15 , завдав чотири ножових поранення. Він з оперативно-слідчою групою здійснив виїзд на місце події, там був ОСОБА_26 , вітчим, та в коридорі лежав ОСОБА_19 з чотирма ножовими пораненнями. ОСОБА_26 сказав, що вбив ОСОБА_15 через те, що той побив вітчима.

В той день 29 червня 2024 року ОСОБА_8 телефонував до ОСОБА_52 двічі, перший раз телефонував до нього з приводу побиття ОСОБА_44 вітчима ОСОБА_10 , ОСОБА_53 казав, що прикінчить ОСОБА_54 , остерігався, що той може прийти та продовжити конфлікт. Потім вдруге зателефонував та повідомив, що вбив особу, здійснив чотири ножові поранення, сказав, що зарізав. Коли вони з слідчо-оперативною групою прибули на місце події, то ОСОБА_8 був на території господарства. Ніж знаходився в траві біля вхідних дверей.

Також ОСОБА_55 засвідчив, що знає ОСОБА_10 , ОСОБА_8 в силу роботи, вони неодноразово виїжджали на виклики по АДРЕСА_1 , десь були 3-4 рази через вчинення домашнього насильства, між ОСОБА_56 та ОСОБА_57 відбувалися сварки. В той день він бачив, що в ОСОБА_10 була кров, сказав, що отримав ушкодження від ОСОБА_54 . Синці точно не бачив, ОСОБА_10 вигляд мав неохайний.

Даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК, стороною захисту стосовно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань не надано.

Про допит інших осіб в якості свідків у даному кримінальному провадженні сторона обвинувачення та сторона захисту клопотань не заявляли.

Крім показань обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_6 , свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- протоколом огляду місця події від 29.06.2024 із фототаблицями, відеозаписом до нього, в ході якого оглянуто житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Територія неогороджена, має вільний доступ, прохід. На території знаходиться одноповерхова глиняна будівля. Територія має трав`яне насадження. При вході до будинку зліва, у траві, знаходиться кухонний ніж у пластиковому чохлі. На ножі виявлено плями речовини бурого кольору. Вхід до будівлі здійснюється через відкриті дерев`яні двері синього кольору. В коридорі знаходиться труп чоловіка ОСОБА_11 . З коридору праворуч є прохід до кімнати, в якій справа під вікном є стіл. Біля стола стоїть стілець на підлозі, біля якого є нашарування речовини бурого кольору. На клійонці, якою застелений стіл, навпороти стільця, наявне нашарування речовини бурого кольору. Від ніг трупа до даного стільця ведуть плями речовини бурого кольору. На столі наявний ніж з синім руків`ям, не брудний, хліб замотаний у пакет. Стакани, чарки, пляшки відсутні. На столі наявні два мобільні телефона; серед кімнати стоїть ліжко, зліва від якого є одяг, серед якого штани, на передній частині яких є нашарування речовини бурого кольору. При огляді трупа експертом виявлено, що розташований труп на правому боку. На грудях із переходом на живіт нашарування у виді потьоків. В правій частині біля лівого соска рана розмірами 0,5х1,5 см. В ділянці живота біля пупка є 3 (три) рани аналогічної форми. Тіло холодне, заклякання добре виражене. Охолодження трупа повне. Одяг: шорти темно-сині, плавки червоні з плямами речовини бурого кольору. Взуття: сині резинові тапочки з прорізом під великий перший палець. При перевертанні трупа заклякання добре виражені. Спина без пошкоджень. Крім цього, праворуч при вході до будинку є пара синіх резинових тапочок, підошва з нашаруванням речовини бурого кольору. Під час огляду місця події вилучено речі: майку, штани, резинові тапочки, ніж в чохлі, змиви РБК з дверей, змиви РБК з підлоги, змиви РБК зі столу, запаховий слід вхідних дверей, запаховий слід дверей ручки кімнати, мобільний телефон кнопочний чорний, мобільний телефон сенсорний, тощо (а. п. 91-113, т. 1);

- протоколом огляду трупа від 30.06.2024 з фототаблицями, проведеного в м. Гайсин. В ході розтину трупа ОСОБА_11 встановлено, що на грудній клітці ліворуч між 3 і 4 ребром є проникаюче колото-різане поранення в плевральну порожнину з пошкодженням нижньої долі лівої легені. Також на животі біля пупочної ділянки виявлено три колото-різаних рани, одна з яких проникаюча у брюшну порожнину з пошкодженням брижі кишковика. Інших тілесних ушкоджень в ході розтину трупа ОСОБА_11 не виявлено (а. п. 116-124, т. 1);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в село Кожухівка Гайсинського району Вінницької області, про що 01 липня 2024 року складено відповідний актовий запис №223 Теплицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) (а. п. 127, т. 1);

- висновком експерта № 110 від 29.06.2024, в якому зазначено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено проникаючі колото різані поранення грудної клітки та живота, пошкодження лівої легені, брижі тонкого кишко вика, зовнішня та внутрішня кровотечі, гостра крововтрата, гіповолемічний шок, садна на правій нижній кінцівці, непроникаючі колото різані поранення живота. Алкоголемія 3,0%.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 встановлено наявні сліди пошкоджень: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені; проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням брижі тонкого кишковика; непроникаючих колото-різаних ран живота; саден на правій нижній кінцівці.

Згідно висновку експерта причиною смерті ОСОБА_11 став гіповолемічний шок від гострої крововтрати, який розвинувся внаслідок проникаючих колото різаних поранень грудної клітки і живота з пошкодженням легені та бриж кишковика.

Ушкодження у вигляді проникаючих колото різаних поранень на грудній клітці з пошкодженням легені та животі з пошкодженням брижі кишковика мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Ушкодження у вигляді саден, непроникаючих колото-різаних поранень живота мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_11 після нанесення йому проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки та живота настала через вкрай малий проміжок часу кілька хвилин, не виключено, що на протязі цих кількох хвилин гр. ОСОБА_11 міг скоювати мінімальні, самостійні цілеспрямовані дії говорити, зробити декілька кроків, тощо.

Проникаюче колото-ріжуче поранення грудної клітки та живота, які з`явилися безпосередньо причиною смерті ОСОБА_11 могло виникнути внаслідок дії: на грудній клітці плоского колото-ріжучого предмета типу ножа, який рухався спереду назад і дещо зверху вниз; на животі внаслідок дії аналогічного предмета спереду назад та дещо зліва направо, при умові, що передня поверхня грудної клітки та живота була обернена у бік діючого предмета. Будь-яких тілесних ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самозахист у гр. ОСОБА_11 немає. Будь-яких захворювань, які б мали відношення до причини смерті гр. ОСОБА_11 немає. Будь-яких тілесних ушкоджень характерних для волочіння тіла ОСОБА_11 немає. При судово-токсилогічній експертизі крові від трупа ОСОБА_11 , 1982 р. н., методом газово-рідинної хроматографії виявлено наявність етилового спирту і концентрації 3%, наявність метилового спирту, а також пропилового, бутилового амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Така концентрація етилового спирту крові ОСОБА_11 свідчить про сильне алкогольне сп`яніння на момент настання смерті (а.п. 128-130, т, 1);

-висновком медичного огляду № 1260 від 30.06.2024 про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 , відповідно до якого алкогольне сп`яніння ОСОБА_8 є легкого ступеня(а. п. 137, т. 1) ;

-довідкою КНП Теплицької селищної ради «Теплицька міська лікарня», відповідно до якої ОСОБА_8 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а. п. 140, т. 1) ;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_8 затримано о 23 годині 05 хвилин 30.06.2024 у порядку ст. 208 КПК (а. п. 141-142, т. 1);

- висновком експерта № 146 від 02.07.2024, у якому зазначено, що згідно «Висновку експерта № 812 від 09.07.2024 відділення судово медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ»: «кров трупа гр-на ОСОБА_11 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО».

« Згідно висновку експерта № 869 від 15.07.2024 відділення судово медичної імунулогії відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ», згідно якого:

«Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А, анти В ізосерологічної системи АВО».

При дослідженні чохла ножа та ножа (об`єкт № 2) та на руків`ї ножа (об`єкт № 3) встановлено наявність крові людини чоловічої генетичної статі, при визначені групової належності якої був виявлений антиген Н, що може визначати О(І) групу крові ізосерологічної системи АВО.

Крім того, в мікропрепаратах об`єкту № 1 (чохол ножа), об`єкту № 2 (клинок ножа), об`єкт № 3 (руків`я ножа) виявлено одиничні епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатними для цитологічного дослідження ядрами та можливо з їх надзвичайно малою кількістю.

Групова належність одиничних епітеліальних клітин в об`єкті № 1 (чохол ножа), об`єкту № 2 (клинок ножа), об`єкт № 3 (руків`я ножа) не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю для даного виду серологічного дослідження.

Таким чином, враховуючи отримані результати, статеву та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження слідів крові на чохлі ножа (об`єкт № 1), клинку ножа (об`єкт № 2), руків`ї ножа (об`єкт № 3) може бути від будь якого одного чи кількох чоловіків з групою крові О(І), в тому числі як від трупа гр-на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і від підозрюваного гр-на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не виключається (а. п. 159-163, т. 1);

- Висновком експерта № 145 від 02.07.2024, відповідно до якого:

1. Згідно «Висновку експерта» № 812 від 09.07.2024 відділення судово медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «Кров трупа гр-на ОСОБА_11 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А, анти В, ізосерелогічної системи АВО».

Згідно «Висновку експерта» № 869 від 15.07.2024 віділення судово медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А, анти В, ізосерелогічної системи АВО».

2. При дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої рук (об`єкти № 1,2) трупа гр-на ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено наявність крові людини, чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності якої був виявлений антиген Н, що може визначати О(І) групу крові ізосерологічної системи АВО.

Крім того, в мікропрепаратах об`єкту № 1 (права рука трупа гр-на ОСОБА_11 ) знайдена невелика кількість епітеліальних клітин людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатного для цитологічного дослідження ядрами.

При визначенні групової належності епітеліальних клітин в об`єкті № 1 (права рука трупа гр-на ОСОБА_11 ) виявлено антиген Н, що може визначати О(І) групу крові ізосерологічної системи АВО.

При дослідженні мікропрепаратів об`єкту № 2 (ліва рука трупа гр-на ОСОБА_11 ) знайдено одиничні епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатного для цитологічного дослідження ядрами та, можливо, з їх надзвичайно малою кількістю.

Групова належність одиничних епітеліальних клітин в об`єкті № 2 (ліва рука трупа гр-на ОСОБА_11 ) не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю.

Таким чином, враховуючи отримані результати, статеву та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження слідів крові в піднігтьовому вмісті правої та лівої рук (об`єкти №№1,2) трупа гр-на ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 може бути від будь якого одного чи кількох чоловіків з групою крові О(І), в тому числі як від самого трупа гр-на ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і від підозрюваного гр-на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не виключається.

Крім того, враховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті правої руки (об`єкт № 1) трупа гр-на ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 може бути від будь якої однієї чи кількох осіб з групою крові О(І), в тому числі як від самого трупа гр-на ОСОБА_11 , так і від підозрюваного гр-на ОСОБА_8 не виключається.

Зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з правої (об`єкт № 1) та лівої (об`єкт № 2) рук трупа ОСОБА_11 на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передані слідчому (а. п. 11-15, т. 2);

-Висновком експерта № 818 від 02.07.2024, відповідно до якого кров від

трупа ОСОБА_58 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В за ізосерологічною системою АВО (див. Висновок експерта № 812 від 09.07.2024). В плямах на змиві зі столу (об`єкт № 1), з підлоги (об`єкт № 2), дверей (об`єкт № 3), вилучених при ОМП в кімнаті № 1, знайдено кров людини при серологічному дослідженні виявлений антиген Н і ізогемаглютинини анти А та анти В. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь якої людини з групою крові О з ізогемаглютининами анти А та анти В, і походження її від потерпілого ОСОБА_11 не виключається (а. п. 16-17, т. 2);

-Висновком експерта № 871 від 02.07.2024, згідно якого кров від трупа

ОСОБА_58 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В за ізосерологічною системою АВО (див. Висновок експерта № 812 від 09.07.2024). Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_59 відноситься до групи О з ізогмаглютининами анти А та анти В за ізосерологічною системою АВО (див. Висновок експерта № 869 від 15.07.2024). в плямах на змивах з долоней рук ОСОБА_8 (об`єкти № 1,2), знайдено кров людини групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В, і походження її як від потерпілого ОСОБА_11 так і від підозрюваного ОСОБА_8 не виключається (а. п. 18-19, т. 2);

-Висновком експерта № 870 від 02.07.2024, відповідно до якого «Кров від

трупа гр-на ОСОБА_58 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В за ізосерологічною ситемою АВО» (див. «Висновок експерта» № 812 від 09.07.2024 р.). Кров підозрюваного громадянина ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогмаглютининами анти А та анти В за ізосерологічною системою АВО» (Див. «Висновок експерта» № 869 від 15.07.2024 р.). В плямах на майці (об`єкти № 3,4) та парі гумових тапочок (об`єкти № 5,6), представлених на дослідження, знайдено кров людини групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В, і походження її як від потерпілого ОСОБА_11 , так і від підозрюваного ОСОБА_8 не виключається. В плямах на чоловічих штанах чорного кольору (об`єкти № 1,2), представлених на дослідження, наявності крові не встановлено (а. п. 20-22, т. 2);

-Висновком експерта № 817 від 02.07.2024, згідно з яким «Кров від трупа

гр-на ОСОБА_58 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В, за ізосерологічною системою АВО» (Див. «Висновок експерта» № 812 від 09.07.2024). В плямах на чоловічих трусах (об`єкт № 1), шортах (об`єкт № 2), гумових шльопанцях знайдено кров людини групи О з ізогемаглютининами анти А та анти В, і походження її від потерпілого ОСОБА_11 не виключається (а. п. 23-24, т. 2);

- висновком судово психіатричної експертизи № 398 від 15.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_8 на психічні розлади не страждає, у нього виявлено акцентуацію рис характеру по змішаному (демонстративно - нестійкому) типу (Z73.1), що є варіантом психічної норми. У висновку зазначається, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_8 на психічне захворювання не страждав, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_8 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує. ОСОБА_8 на період правопорушення, не перебував у стані фізіологічного афекту або у будь-якому іншому емоційному стані, що суттєво вплинув на його свідомість та діяльність (а. п. 164-169, т. 1).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту. В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_42 розповів, що 29 червня 2024 року вранці він прокинувся зі своїм вітчимом ОСОБА_10 , з яким проживав до затримання, біля 07 години 30 хвилин і до нього зателефонував товариш (односелець) ОСОБА_12 , аби ОСОБА_26 та ОСОБА_29 допомогли завантажити побутове сміття в мішках після ремонту в будинку. Послухавши ОСОБА_20 , вони біля 8 години 40 хвилин прийшли до останнього додому. Приблизно до 10 години 30 хвилин ОСОБА_26 і ОСОБА_29 погрузили сміття і пішли додому. Після цього біля 14 години 30 хвилин до нього знову зателефонував ОСОБА_12 і попросив знову прийти до нього додому, щоб допомогти укріпити сітку на стіну будинку для подальшої штукатурки. ОСОБА_26 і ОСОБА_29 послухали і прийшли. Далі розповів, що близько 15 години 45 хвилин вони прийшли до ОСОБА_20 і почали кріпити сітку, оскільки світло вимкнули. Коли ввімкнули електроенергію, вони виколотили бетонозмішувач і почали робити розчин для штукатурки. У подальшій розповіді ОСОБА_26 розповів, що серед них ще з самого ранку того дня був ОСОБА_23 , який також допомагав з ремонтом ОСОБА_60 . Далі ОСОБА_26 розповів, що коли робив розчин в бетонозмішувачі, взяв відро, насипав в нього, але не зміг підняти. Тоді підійшов до ОСОБА_61 , попросив допомогти донести відро. В цей момент до нього підійшов ОСОБА_19 і вдарив двічі ОСОБА_8 в груди і в живіт. На вказані дії ОСОБА_15 , ОСОБА_26 сказав, що прийшов допомагати, а не битись, а тому покинув усе та пішов додому, а ОСОБА_29 залишився там. На уточнюючі запитання, чи вживали протягом дня у ОСОБА_20 алкоголь, ОСОБА_62 сказав, що протягом дня не вживали, а ввечері випили по 2 чарки горілки. На уточнюючі запитання адвоката, це було до того, як ОСОБА_19 вдарив ОСОБА_34 . Також ОСОБА_26 уточнив, що ОСОБА_19 тоді був дуже п`яний, бо зранку вже був випивший. Далі ОСОБА_26 розповів, що прийшов додому, приблизно через 15-20 хвилин повернувся його вітчим, увесь побитий, обличчя спухше, текла кров. На запитання чого побив ОСОБА_63 , вітчим відповів, що без причини. У подальшому ОСОБА_26 вирішив зателефонувати на 102. Зателефонувавши, ніхто не відповів. Тоді ОСОБА_26 зателефонував майорові ОСОБА_46 , який сказав чекати групу поліцейських. Через деякий час, ОСОБА_26 почув як гавкає собака на вулиці. Він вийшов з дверей і побачив, як по дорозі йде ОСОБА_19 в напрямку свого дому. Вирішивши, що останній пішов додому, ОСОБА_26 повернувся в будинок. Потім він знову почув, як гавкає собака, і хотів вийти подивитись, але коли виходив, то в порозі в будинку вже стояв ОСОБА_19 і відразу лівою рукою вдарив ОСОБА_8 в область шиї. Далі ОСОБА_26 став запитувати, що він робить, щоб він подивився, що він накоїв з дідом (вітчимом), і що вже викликав поліцію. На що ОСОБА_19 відповів, що йому немає різниці, хто приїде. ОСОБА_26 сказав, щоб ОСОБА_19 забирався звідти, бо зараз приїде поліція, а ОСОБА_19 у відповідь сказав, що вітчим вже отримав і що ОСОБА_26 теж отримає своє. Також сказав, що зараз «конче» ОСОБА_34 , а потім вітчима, а потім і нехай приїджає поліція. В подальшому ОСОБА_19 знову хотів вдарити ОСОБА_34 , але той ухилився. В цей момент вони вже перебували в хаті. ОСОБА_26 також показав, що спочатку стояв біля столу з однієї сторони, ближче до дверей, а ОСОБА_19 навпроти, продовжуючи висловлювати погрози. Потім між ними виникла штовханина, під час якої ОСОБА_19 почав притискати спиною ОСОБА_34 до краю столу, погрожуючи, що зламає хребет йому, а потім доб`є вітчима. В цей час ОСОБА_26 , не маючи змоги вирватись від ОСОБА_15 , згадав, що при собі має ніж, який використовував, коли розпорював мішки від цементу. Діставши ніж, вдарив ОСОБА_15 в живіт перший раз. ОСОБА_19 не відпускав, далі ОСОБА_35 вдруге вдарив ОСОБА_15 і останній ще дужче став притискати ОСОБА_34 до столу. Третій раз ОСОБА_35 вдарив ОСОБА_54 і в четвертий попав в область грудей і ніж підтягнув доверху. Після 4-го удару ОСОБА_19 попустив ОСОБА_34 , застогнав і почав виходити з будинку. Перейшовши через поріг, у ОСОБА_15 випав з кишені мобільний телефон. ОСОБА_35 його підняв і поклав на стіл, а Ремез, знаходячись в сінях, спустився на коліна і похилився на спину, впав на підлогу. Тоді ОСОБА_35 кинув ніж в траву навпроти вхідних дверей в будинок, повернувся в кімнату, взяв свій мобільний телефон і подзвонив ОСОБА_64 , майору поліції, повідомив про те, що сталося, попросив, аби швидко викликали швидку медичну допомогу, оскільки він «добре підрізав» чоловіка. У відповідь ОСОБА_65 сказав, аби ОСОБА_35 з вітчимом виходили на вулицю і нічого не чіпали. На запитання слідчого, де знаходився вітчим увесь цей час, ОСОБА_35 відповів, що сидів на ліжку. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_19 ще дихав, але коли приїхали медпрацівники, останній помер. На запитання слідчого, чи носить ОСОБА_35 на постійній основі ніж, останній відповів, що так, на постійній, тому що ходить на сміттєзвалище (а. п. 170-178, т. 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_9 , та оглянутим в судовому засіданні диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту. В ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 повідомив, що проживає за вищевказаної адресою постійно, що проживав разом зі своїм пасинком - ОСОБА_8 . Останній відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після звільнення з місць, постійно проживав зі свідком. 29.06.2024 вранці до нього зателефонував ОСОБА_13 і попросив його та ОСОБА_34 прийти до нього додому допомогти з ремонтом, погрузити побутове сміття, на що останні погодились. Прийшовши до ОСОБА_20 біля 09 години 30 хвилин, зробили роботу і потім повернулись до себе додому. Через деякий час до ОСОБА_10 знову зателефонував ОСОБА_13 і попросив знову прийти до нього додому, бо він має продовжувати ремонт і потрібно допомогти покласти на стіну сітку. Вони знову пішли до ОСОБА_25 . Окрім цього, ОСОБА_29 повідомив, що коли вони вранці приходили до ОСОБА_20 , то там уже був ОСОБА_11 . Як закріпили сітку на стіну, то пішли замішувати бетон в бетонозмішувачі, що був розташований на вулиці поруч з домоволодінням. Коли бетон був уже готовий, то до ОСОБА_8 розпочався конфлікт на грунті безпричинності з боку ОСОБА_66 . Останній хотів шарпнути за руку ОСОБА_8 , і той вирвався від нього і пішов геть додому, нічого не сказавши. ОСОБА_10 залишився ще у ОСОБА_20 і під час перебування наодинці з ОСОБА_44 , останній його дуже сильно побив, від чого ОСОБА_41 насилу біля 19 години прийшов додому. Ще ОСОБА_41 розповів, що у ОСОБА_20 вони втрьох вживали алкоголь. Коли ОСОБА_10 та ОСОБА_26 знаходились вдома, почала на подвір`ї гавкати собака і ОСОБА_26 вийшов подивитись. Коли він повернувся в будинок через 1-2 хвилини, то повідомив вітчиму, що бачив як ОСОБА_19 йде додому по вулиці. На запитання слідчого, чи розповідав ОСОБА_10 ОСОБА_67 про те, що його побив ОСОБА_19 , свідок говорив, що так розповідав. ОСОБА_26 ще запитував чому і через що його побили, а ОСОБА_29 сказав, що не знає за що. Тоді ОСОБА_26 зі свого телефону подзвонив на мобільний телефон до майора поліції ОСОБА_16 , який працює у відділі поліції смт. Теплик і повідомив, що його вітчима побив ОСОБА_19 ОСОБА_55 відповів, щоб вони чекали на поліцейських, які мають приїхати до них. Після цього, приблизно о 19 годині 15 хвилин знову почала гавкати собака на вулиці, і ОСОБА_26 знову вийшов подивитись. ОСОБА_29 залишився в будинку, сидячи на дивані. Коли ОСОБА_26 вийшов з будинку, то відразу в порозі будинку уже стояв ОСОБА_19 і погрожував, що вб`є ОСОБА_8 , а потім і ОСОБА_68 . Вони між собою шарпались і штовхались, допоки не опинились в кімнаті. У подальшому ОСОБА_19 став притискати ОСОБА_8 до столу, при цьому нецензурно виражався і погрожував вбити. В цей час ОСОБА_26 дістав з кишені штанів ніж, який постійно носив з собою, і вдарив ним ОСОБА_22 в живіт 3 чи 4 рази. Від отриманих ударів ОСОБА_19 вийшов з кімнати і в коридорі впав на підлогу. Після цього, через деякий час приїхали поліцейські, так як ОСОБА_26 знову подзвонив до поліцейського ОСОБА_16 , повідомивши про цю подію (а. п. 179-185, т. 1);

- вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 18.07.2005, відповідно до якого попереднє обвинувачення ОСОБА_8 , пов`язане з вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, спрямованого проти життя та здоров`я, шляхом заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді колото-проникаючих ран, що спричинили смерть (а.п. 26-27, т. 2);

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 1, ч. 2 ст. 84 КПК України).

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, - вчинення умисного вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених по справі доказів, зокрема показань обвинуваченого ОСОБА_8 , показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , письмових доказів, дає підстави вважати, що ОСОБА_8 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Даючи оцінку кваліфікації дій обвинуваченого стороною обвинувачення, суд приходить до наступного.

Так, за своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.

Відповідно до ст. 24 КК України умисел поділяється на два види: прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

У Постанові ВСУ № 5-34кс14 від 27.11.2014 року вказується на те, що за нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Суд виходить з усіх обставин вчиненого ОСОБА_8 діяння та враховує спосіб і знаряддя злочину, за допомогою якого потерпілому були нанесено чотири ножові поранення, що спричинили смерть ОСОБА_11 .

Окрім того, судом враховується характер та локалізація завданих проникаючих колото-різаних поранень у загиблого ОСОБА_11 . Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №110 від 29.06.2024 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 встановлено наявні сліди пошкоджень: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені; проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням брижі тонкого кишковика; непроникаючих колото-різаних ран живота; саден на правій нижній кінцівці. Згідно висновку експерта причиною смерті ОСОБА_11 став гіповолемічний шок від гострої крововтрати, який розвинувся внаслідок проникаючих колото різаних поранень грудної клітки і живота з пошкодженням легені та бриж кишковика. Ушкодження у вигляді проникаючих колото різаних поранень на грудній клітці з пошкодженням легені та животі з пошкодженням брижі кишковика мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Досліджені судом докази щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_11 зазнав з боку ОСОБА_8 суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності та цілеспрямованість дій останнього у нанесенні ударів потерпілому, крім іншого, в область життєво важливих органів, була спрямована на спричинення смерті. В ході проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_8 , останній пояснив, що він наніс ОСОБА_11 три ножові поранення в живіт, а четвертий удар завдав в живіт та потягнув ніж вверх, в результаті чого пошкодив легені та брижу кишковика. Удари ОСОБА_8 наносив ножем, який постійно носив з собою. Поранення, завдані ним, не були одиничними. Зазначені обставини ОСОБА_8 підтвердив в ході судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 під час судових дебатів однією з тез заявив, що дії обвинуваченого не підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України. Вважає, що підлягає застосуванню ч. 5 ст. 36 Кримінального кодексу України, яка в числі іншого передбачає, що немає наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяну тому, хто посягає, бо таке вторгнення у житло обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 і мало місце 29.06.2024 близько 19 години 15 хвилин.

З зазначеною тезою суд не погоджується, оскільки твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_11 розпочав з ним конфлікт та застосував до нього фізичну силу на подвір`ї у ОСОБА_12 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 , який засвідчив, що конфлікт між ОСОБА_44 та ОСОБА_36 мав словесний характер. Зокрема, свідок розповів, що на подвір`ї до ОСОБА_8 почав чіплятися ОСОБА_11 , обвинувачений вирвався та покинув подвір`я. ОСОБА_23 на подвір`ї ОСОБА_12 ОСОБА_8 не бив.

Свідок ОСОБА_10 з приводу побиття чи нанесення йому ушкоджень ОСОБА_69 в поліцію чи за медичною допомогою не звертався. Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що бачив, що в ОСОБА_10 розбитий ніс та 29 червня 2024 року перший раз ОСОБА_8 телефонував до нього щодо побиття ОСОБА_10 ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_12 не бачив, як ОСОБА_19 бив ОСОБА_8 чи ОСОБА_10 , тільки чув, як останній гукав про допомогу. Пізніше обвинувачений повідомив свідка ОСОБА_17 , що зарізав ОСОБА_11 через те, що останній побив його вітчима.

З боку ОСОБА_11 не було насильницького вторгнення в житло до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Вони вказали, що ОСОБА_11 , повертаючись додому, зайшов до них, вони не закривались, двері в них були відкриті, ОСОБА_26 зустрів ОСОБА_15 в сінях, в останнього зброї чи інших небезпечних- предметів при собі не було.

Відповідно до пункту 20 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 07.02.2003 року умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.

2 ст. 115 КК ( 2341-14 ), а також без ознак, передбачених статтями

116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти,

ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного

з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України.

При ухваленні вироку суд, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вважає за необхідне застосувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998, Європейський Суд наголошує про те, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Натомість, з огляду на положення ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК щодо змагальності сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, рівності прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, судового розгляду в межах висунутого обвинувачення, сторона захисту не надала суду доказів, які б спростовували докази сторони обвинувачення та не заперечувала проти їх використання у процесі змагальності.

За таких обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні та зіставленні всіх фактичних обставин кримінального провадження, керуючись законом та правосвідомістю, оцінюючи кожний доказ із точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - їх достатності та взаємозв`язку у відповідності до ст. 94 КПК, дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Частиною 1 статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини (ч. 1 ст. 27 Конституції України).

Відповідно до абзацу 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» від 30.05.1997 року, №7, суди як органи державної влади зобов`язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення.

Статтею 2 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою в Римі 4 листопада 1950 року (ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, дата набрання чинності для України 11.09.1997 року) встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року, №2 звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними злочинними діями незаконно позбавив ОСОБА_11 життя, що визнається Конституцією України найвищою соціальною цінністю.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року звернуто увагу на те, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК та ч. 2 ст. 50 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями статей 65-67 КК, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що відповідно ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК, є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, що за Конституцією України визнаються найбільшою соціальною цінністю.

Крім того, суд бере до уваги характер і ступінь суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_8 , дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має нестійкі соціальні зв`язки неодружений, неповнолітніх дітей немає, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується негативно.

Разом з тим, суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, визнання ним вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_8 самостійно в телефонному режимі повідомив про вчинення ним злочину, забезпечив збереження обстановки на місці події та збереженні усіх речових доказів до приїзду працівників поліції, давав логічні показання під час допитів, ініціював проведення слідчого експерименту.

Обставиною, яка пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи позицію державного обвинувача стосовно міри покарання ОСОБА_8 та думку сторони потерпілих, які наполягали на суворості покарання, думку сторони захистущодо застосування мінімального покарапння, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу та наявність обтяжуючої покарання обставини, з огляду на безальтернативний характер санкції ч. 1 ст. 115 КК, суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, тому обирає покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років в межах санкції статті, за якою він обвинувачуються.

На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області на речові докази у даному кримінальному провадженні, підлягають скасуванню на підставі ч. 4 ст. 174 КПК.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в межах даного кримінального провадження, ОСОБА_8 затриманий о 23 год. 05 хв. 30.06.2024 на підставі ст. 208 КПК. Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, який неодноразово продовжено.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК, застосовуються щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведене, у строк покарання обвинуваченого необхідно зарахувати попереднє ув`язнення у період з 30.06.2024 до набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі у відповідності до положення ч. 5 ст. 72 КК.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_8 , - залишити незмінним.

У даному кримінальному проваджені потерпілою ОСОБА_70 , матір`ю ОСОБА_11 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у розмірі 500 000 гривень.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 563 240 гривень, з яких 500000 гривень моральна шкода, 63240 гривень матеріальна шкода.

У судовому засіданні представник потерпілих та потерпіла ОСОБА_6 підтримали вимоги цивільних позовів, з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_8 позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, заперечував проти задоволення позовів в частині моральної шкоди.

Вирішуючи цивільні позови у даному кримінальному провадженні, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникають у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умовами, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона, зокрема, у результаті викрадення, знищення або пошкодження майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому майнова шкода - це наслідки кримінального правопорушення , що мають вартісну форму та полягають у безпосередньому зменшенні матеріального блага особи (викрадення, пошкодження, знищення майна), у позбавленні її можливості одержати заплановані доходи, а також у понесенні особою будь-яких додаткових майнових витрат (на відновлення знищеного чи пошкодженого майна, тощо).

Якщо злочин передбачає заподіяння потерпілому шкоди (майнової, моральної чи фізичної), це є підставою виникнення, поряд з кримінальною, також і цивільно-правової відповідальності.

Статтею ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, окрім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Шкода, яка підлягає стягненню в кримінальному провадженні має випливати з пред`явленого обвинувачення.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При вирішенні позовних вимог, заявлених потерпілими ОСОБА_70 , ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 і вважає, що завдана потерпілій моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Втрата рідних людей є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню.

Як зазначили потерпілі ОСОБА_71 , ОСОБА_6 в позовних заявах, в результаті вчинення відповідачем ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, їм була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість їх повноцінного продовження, втрата сну та спокою, що є наслідком протиправної поведінки обвинуваченого.

Отже, при визначенні розміру грошового відшкодування за завдані потерпілим моральні страждання суд, враховує характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, бере до уваги глибину фізичних та душевних страждань потерпілих, порушення їх нормальних життєвих зав`язків, ступінь вини обвинуваченого, враховує вимоги розумності та справедливості. Смерть сина та рідного брата для потерпілих є безповоротною, разом з тим ОСОБА_8 не вжив заходів для відшкодування завданої шкоди потерпілим, а тому, на думку суду, слід визначити розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_72 в розмірі 500000 гривень, а потерпілій ОСОБА_6 в розмірі 400000 гривень, виходячи з глибини та тривалості їх моральних страждань.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають частковому задоволенню в розмірі 15340 гривень, оскільки відповідно до змісту положення ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Вирішуючи цивільний позов у цій частині, суд до суми, яка підлягає стягненню, не зараховує витрати на проведення поминальних обідів 28100 грн. у день похорону, 19800 грн. на сороковий день після смерті ОСОБА_11 , які відповідно до усталеної практики Верховного Суду, викладеної в постановах від 19 березня 2020 року у справі № 185/687/18 (провадження № 51-4995км19), від 09 жовтня 2019 року у справі № 753/23826/16-к (провадження № 51-3002км19), не належать до витрат, пов`язаних із похованням.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 100, 124, 128, 349, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання 30.06.2024 і по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_8 , - залишити незмінним.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2024 на шорти темно-сірого кольору; спідню білизну червоного кольору; гумові шльопанці; зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_11 , змиви з долоней обох рук ОСОБА_11 , зразок крові ОСОБА_11 , дактилокарту ОСОБА_11 скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2024, на майку чоловічу; штани чоловічі; гумові тапочки біля дверей; ніж в чохлі; змив РБК з дверей; змив РБК з підлоги; змив РБК зі столу; запаховий слід з ручки вхідних дверей; запаховий слід з ручки дверей до кімнати, мобільний телефон кнопочний чорного кольору; мобільний телефон зі слідами РБК, сенсорний скасувати.

Речові докази:

- майку чоловічу; штани чоловічі; гумові тапочки, які були вилучені біля дверей; ніж в чохлі; змив РБК з дверей; змив РБК з підлоги; змив РБК зі столу; запаховий слід з ручки вхідних дверей; запаховий слід з ручки дверей до кімнати, шорти темно-сірого кольору; спідню білизну червоного кольору; гумові шльопанці; зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_11 , змиви з долоней обох рук ОСОБА_11 , зразок крові ОСОБА_11 , дактилокарту ОСОБА_11 , які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та поміщені до пломбувального спецпакету «Національна поліція України» №WAR 1732655 знищити.

- мобільний телефон кнопочний чорного кольору; мобільний телефон зі слідами РБК, сенсорний повернути власникам (законним володільцям).

Диск DVD-R з відеозаписом з огляду місця події по вул. Урожайна, 1, с. Кожухівка, Гайсинського району, Вінницької області за фактом вбивства ОСОБА_11 від 29-30 червня, 2024, диск DVD-R з відеозаписом проведення слідчого експерименту проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_8 від 10.07.2024, диск DVD-R з відеозаписом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000518 від 29.06.2024 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_73 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , 400 000 (чотириста тисяч) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, та 15 340 (п`ятнадцять тисяч триста сорок) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення, обвинуваченим протягом того ж строку з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: