1-кс/205/91/25
Провадження №1-кс/205/91/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000181 від 01.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга потерпілої ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000181 від 01.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що дізнавачем СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_4 29.11.2024 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000181 від 01.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Однак, скаржник вважає, що вищевказана постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, протиправною, необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена без всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження.

У зв`язку з чим, скаржник змушена звернутися до слідчого судді та просити суд скасувати вищевказану постанову старшого дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 29.11.2024 року, про закриття кримінального провадження № 0000181 від 01.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Скаржник вказану скаргу підтримала та просила її задовольнити, по мотивам, що в ній викладені, про що надала слідчому судді відповідну заяву.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що 01.04.2024 року СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за заявою ОСОБА_3 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що підтверджується Витягом.

Слідчим суддею також встановлено, що 29.11.2024 року постановою старшого дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що його виключають, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження й оцінки слідчим доказів у сукупності.

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 та від 11.10.2011 року № 10-рп/2011.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

За сенсом ч.5 ст.110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Однак, зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що мотивування останньої спирається лише на показання двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та висновку судово-медичної експертизи від 25.06.2024 року.

У той же час матеріали кримінального провадження містять відомості про результати проведення 03.04.2024 року слідчого експерименту, у тому числі щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, матеріали відповідної експертизи за результатом якої виявлені тілесні ушкодження, які за своїм характером віднесені до легких тілесних ушкоджень.

Однак дізнавач, під час винесення вказаної постанови про закриття кримінального провадження не надав оцінки означеним доказам, у тому числі у їх взаємозв`язку з названими показаннями свідків. Постанова дізнавача взагалі не містить жодного посилання на вказані слідчі дії та результати експертного дослідження.

Також посилаючись у своїй постанові про закриття кримінального провадження на висновки судово-медичної експертизи від 25.06.2024 року, дізнавачем не було враховано, що матеріали такого експертного дослідження взагалі не містять відповіді на питання того, чи могли бути виявлені у потерпілій тілесні ушкодження спричинені таким способом, на якому наголошує сама потерпіла, тобто чи відповідає механізм їх нанесення, обставинам на які вказує потерпіла в своїх показаннях.

Також за поясненнями самої потерпілої та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що безпосередньо подія внаслідок якої ймовірно були спричинені тілесні ушкодження відбувалась у тому числі за участі гр. ОСОБА_7 , однак згідно матеріалів кримінального провадження остання у межах розслідування такого провадження не допитувалась, її показання під час закриття кримінального провадження дізнавачем на предмет взаємозв`язку із показаннями інших свідків, потерпілою та змістом письмових доказів не оцінювались.

Так само, із показань свідків вбачається, що конфліктна ситуація сталась начебто внаслідок представництва ОСОБА_3 інтересів гр. ОСОБА_8 . Однак така особа згідно матеріалів кримінального провадження у межах розслідування такого провадження також не допитувалась на предмет відомих йому обставин які виникли внаслідок ймовірного представництва саме його інтересів.

Доказів неможливості з об`єктивних обставин провести допит таких осіб матеріали провадження не містять.

Таким чином, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження № 0000181 від 01.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, дізнавачем не були дотримані вимоги щодо всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчий суддя вкотре звертає увагу на те, що п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачив нормативне положення, згідно якого за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2, 91, 92, 214, 223, 303, 306-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000181 від 01.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задовольнити.

2. Постанову старшого дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000181 від 01.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1