УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 Справа №607/5754/25 Провадження №1-кс/607/1744/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 із клопотанням в якому просить скасувати арешт накладений на транспортний засіб Mercedes-Benz моделі Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 та повернути його йому у володіння та користування.

В обґрунтування клопотання заявник ОСОБА_3 вказує на те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.03.2025 у справі № 607/5255/25 накладено арешт на належний йому транспортний засіб марки Mercedes-Benz моделі Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 . Проте, станом на даний час усі необхідні слідчі дії та експертні дослідження із вказаним транспортним засобом проведенні у повному обсязі, а тому заявник вважає, що в подальшому застосуванні арешту на вказаний транспортний засіб відпала потреба, відтак просить клопотання задовольнити.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився, подав заяву із змісту якої вбачається, що останній просить проводити розгляд клопотання без його участі, з приводу задоволення клопотання не заперечує в частині надання дозволу на користування, із залишенням заборони відчуження та розпорядження ним, оскільки на даний час не прийнято кінцевого рішення по справі.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, беручи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано..

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.03.2025 (справа №607/5255/25, провадження №1-кс/607/1580/2025) у кримінальному провадженні №0000074 від 07.03.2025, накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на тимчасово вилучене під час огляду місця події 07.03.2025 майно, а саме, автомобіль марки Mercedes-Benz моделі Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 .

Як вбачається із змісту ухвали арешт накладений з метою збереження речових доказів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 , адреса: с. Велика Лука, Великоберезовицької громади, Тернопільський район, Тернопільська область.

В силу вимог ч.1 ст.100 КПК України Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що на даний час із транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 проведено необхідні експертні дослідження, слідчий суддя доходить висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в подальшій забороні користування володільцю вказаним транспортним засобом.

Разом з тим, зважаючи на те, що кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0000074 від 07.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України ще не прийнято, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для скасування заборони відчуження арештованого майна та розпорядження ним, проте не вбачає підстав для подальшої заборони користуватися вказаним майном.

Відтак, клопотання слід задовольнити частково, повернувши ОСОБА_3 належний йому транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 , з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000074 від 07.03.2025 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.03.2025 автомобіль марки Mercedes-Benz моделі Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , в частині позбавлення права користування даним майном.

Передати ОСОБА_3 на відповідальне зберігання автомобіль марки Mercedes-Benz моделі Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

Зобов`язати ОСОБА_3 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні №0000074 від 07.03.2025 судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є автомобіль марки Mercedes-Benz моделі Sprinter 313 CDI р.н. НОМЕР_1 , негайно надати даний автомобіль для проведення вказаних процесуальних дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Копію ухвали направити/вручити ОСОБА_3 слідчому,прокурору в даному кримінальному провадженні.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26.03.2025 о 13 год. 55 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1