ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Кривий Ріг

11.03.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.02.2025р., якою у кримінальному провадженні № 0000094 від 06.02.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучено 16.01.2025р. за місцем проживання ОСОБА_6

за участю підозрюваного (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.02.2025р. задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000094 від 06.02.2024 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучено 16.01.2025, під час проведення обшуку території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме:

1) ноутбук марки «Lenovo IdeaPad Slim516lAH8 s/n MP2M7z32», який упаковано у сейф-пакет №PSP3205264;

2) планшет марки «Xiaomi» моделі «210511826», який упаковано до паперового конверту;

3) 2 (два) стартові пакети з сім-картками мобільного оператора «Lifecell» з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які упаковано до полімерного пакету чорного кольору, горловина якого перев`язана ниткою та опечатана паперовою биркою;

4) мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A54 56» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-карткою НОМЕР_5 , який упаковано до паперового конверта;

5) електронні ваги «TL series», електронні ваги «TANGENT», які упаковані у сейф-пакет №WAR1439181

6) сім-картку «Київстар» з серійним номером НОМЕР_6 та сім-картку «Lifecell» з серійним номером НОМЕР_7 , які упаковані до паперового конверта;

7) банківську картку банку «ПриватБанк» для виплат № НОМЕР_8 , банківську картку банку «ПриватБанк» універсальна № НОМЕР_9 , банківську картку «monobank» на ім`я « ОСОБА_9 » № НОМЕР_10 , які упаковано до паперового конверту;

8) банківську картку банку «ПриватБанк» для виплат № НОМЕР_11 , банківську картку банку «ПриватБанк» універсальна № НОМЕР_12 , які упаковані до паперового конверту;

9) упаковки з полімерними зіп-пакетами розмірами: 40х60х55 мкм, 35х45х55 мкм, 100х15х55 мкм, 150х250х55 мкм, які упаковані до полімерного пакету синього кольору, горловина якого перев`язана ниткою та опечатана паперовою биркою;

10) роутер марки «TP-Link» моделі «Archer AX12 MAC: 24-2F-DO-1E-21-70» із зарядним пристроєм, який упаковано у сейф-пакет №PSP3205667.

Заборонено відчуження, користування, розпорядження вказаним майном.

Ухвалу слідчого судді оскаржено підозрюваним та захисником ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного за призначенням.

В апеляційній скарзі підозрюваний:

- вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, істотно порушує конституційні права на володіння майном;

- вважає незрозумілим, чому для виконання завдань кримінального провадження застосовується саме накладення арешту на майно, а не інший більш м`який запобіжний захід;

- вважає, що відсутні підстави вважати, що майно, на яке накладено арешт, є доказами у кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення;

- вказує, що вилучена комп`ютерна техніка не була вказана в ухвалі суду про проведення обшуку, що суперечить вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, та у вказаній ухвалі відсутній дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки;

- прохає оскаржувану ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати, у задоволенні клопотання прокурора відмовити, вилучені під час обшуку арешту повернути власнику.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 :

- вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є невмотивованою, необґрунтованою та незаконною та підлягає скасуванню;

- вважає, що у клопотанні про накладення арешту на майно не наведено обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а лише зазначено, що такі речі є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, проте не наведено конкретних фактів і доказів, що вказують про володіння, користування чи розпорядження таким майном підозрюваним;

- вказує, що підозрюваний користувався ноутбуком «Lenovo» на законних підставах, придбаний ним за його особисті кошти, використовується в особистих та робочих цілях, не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- вказує, що в ухвалі про проведення обшуку не було вказано майна, яке було відшукано та вилучено, тому його вилучення є незаконним;

- прохає оскаржувану ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати, у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000094 від 06.02.2024р. за ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи підозрюваного, який підтримав подані апеляційні скарги, та прохав про їх задоволення, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, прохав ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до слідчого судді надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000094 від 06.02.2024 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчим суддею клопотання прокурора було задоволено, та в обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, що 16.01.2025 у період часу з 12:54 год. до 16:48 год. на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду Дніпропетровської області, проведено обшук приміщення квартири за місцем проживання ОСОБА_6 , під час якого було виявлено та вилучено: ноутбук марки «Lenovo IdeaPad Slim516lAH8 s/n MP2M7z32»; планшет марки «Xiaomi» моделі «210511826»; 2 (два) стартові пакети з сім-картками мобільного оператора «Lifecell» з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A54 56» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-карткою НОМЕР_5 ; електронні ваги «TL series» та електронні ваги «TANGENT», сім-картку «Київстар» з серійним № НОМЕР_6 та сім-картку «Lifecell» з серійним № НОМЕР_7 , які упаковані до паперового конверта; банківську картку банку «ПриватБанк» для виплат № НОМЕР_8 , банківську картку банку «ПриватБанк» універсальна № НОМЕР_9 , банківську картку «monobank» на ім`я « ОСОБА_9 » № НОМЕР_10 , які упаковано до паперового конверту; банківську картку банку «ПриватБанк» для виплат № НОМЕР_11 , банківську картку банку «ПриватБанк» універсальна № НОМЕР_12 ; роутер марки «TP-Link» моделі «Archer AX12 MAC: 24-2F-DO-1E-21-70» із зарядним пристроєм, який упаковано у сейф-пакет №PSP3205667.

16.01.2025р. постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_10 вилучені під час обшуку речі і документи були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя керувався вимогами ст.ст. 167, 168, 170, 173 КПК України з урахуванням вимог ст. 98 КПК України, та вважав, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх необхідних слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини та притягнення винних до кримінальної відповідальності, необхідно накласти арешт на зазначене у клопотання прокурора майно у кримінальному провадженні з метою збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя вважав, що стороною обвинувачення на даному етапі доведено, що наведене у клопотанні майно, на яке необхідно накласти арешт, відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, та вилучені предмети можуть бути доказами ймовірного кримінального правопорушення і відносяться до категорії речових доказів.

Суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді правильним та законним, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000094 від 06.02.2024р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.

16.01.2025р. у період часу з 12:54 год. до 16:48 год. на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.12.2024р. проведено обшук приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , під час якого було виявлено та вилучено майно, на яке за клопотанням прокурора, накладено арешт.

Відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.12.2024р. про проведення обшуку органу досудового розслідування надавався дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 з метою відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, предметів (посуд), що використовується для виготовлення, зберігання, вживання, фасування наркотичних засобів, які зберегли на собі сліди злочину, грошових коштів, отриманих в результаті збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, мобільних телефонів з сім-картками, за допомогою яких ОСОБА_6 підтримує зв`язок з особами, які купують у нього наркотичні засоби та психотропні речовини, чорнових записів, банківських карток, на які ОСОБА_6 отримує грошові кошти за збут наркотичних засобів та психотропних речовин, а також інших предметів та речей, які вказують на причетність ОСОБА_6 до зазначеного кримінального правопорушення та можуть містити на собі відомості, необхідні для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню та мати доказове значення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення кримінального провадження та проведення досудового розслідування у повному обсязі потребує з`ясування, чи може бути долучена до справи як доказ та чи інша річ, що потребує проведення з нею певних слідчий дій (дослідження, експертиз), та забезпечення таких слідчих дій регулюється чинним КПК України шляхом накладення арешту на майно, у даному випадку вилучене у особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку, шляхом накладення арешту на майно, вилученого під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання підозрюваного, завдання кримінального провадження у виді збереження речових доказів, виконанні відповідно до вимог КПК України.

Доводи апеляційних скарг, що в ухвалі про проведення обшуку не було вказано майна, яке було відшукано та вилучено, тому його вилучення є незаконним, є безпідставними, оскільки вимоги п. 7 ч. 3 ст. 234 КПК України клопотання про проведення обшуку повинно містити індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Чинний КПК не вимагає для проведення обшуку зазначення точної назви відшукуваних предметів, більш того чинний КПК не забороняє вилучати предмети, які виявлені під час обшуку та містять на собі відомості, необхідні для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню та мати доказове значення, проте не були предметом кримінального провадження (наприклад при проведенні обшуку для відшукання викраденого майна, знайдено наркотичні засоби чи зброю).

Доводи апеляційної скарги підозрюваного, що вилучена комп`ютерна техніка не була вказана в ухвалі суду про проведення обшуку, що суперечить вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, та у вказаній ухвалі відсутній дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки,є неспроможними, оскільки підозрюваним наведено лише частину законодавчої норми, передбаченої абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, яка наголошує, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

На думку суду апеляційної інстанції, з`ясування чи є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, вилучена у підозрюваного комп`ютерна техніка, є предметом експертного дослідження, проведення якого буде вирішуватися під час досудового розслідування, що вимагає накладення арешту на вказане майно.

Враховуючи викладене вище суд апеляційної інстанції вважає ухвалу слідчого судді законним та обґрунтованим судовим рішення, підстави для її скасування та задоволення апеляційних скарг підозрюваного та його захисника не встановлені.

Враховуючи викладене вище та ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.02.2025р., якою у кримінальному провадженні № 0000094 від 06.02.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучено 16.01.2025р. за місцем проживання ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.02.2025р., якою у кримінальному провадженні № 0000094 від 06.02.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучено 16.01.2025р. за місцем проживання ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді