Справа № 523/9228/14-к
Номер провадження 1-кп/504/99/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Доброслав у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000602 від 06 лютого 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Одеська область, Біляївський район, с.Дачне, гр. України, українця, освіта - вища, не одруженого, підприємця - СПД «Ткачук», місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не засуджений

у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189 КК України та ч. 3 ст. 357 КК України.

в с т а н о в и в :

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.189, ч.3 ст. 357 КК України.

24.06.2014 року з прокуратури Суворовського районного м. Одеси до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000602 від 06.02.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 189, ст.357 КК України.

21 червня 2017 року вироком Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189 та ч.3 ст. 357 КК України.

Ухвалою від 03 жовтня 2017 року Апеляційного суду Одеської області скасовано вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 21.06.2017 року та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в тому ж суді, в іншому складі суду.

13.10.2017 року голова Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду Одеської області з поданням про направлення зазначеного, кримінального провадження до іншого суду, у зв`язку з тим, що кримінальне провадження надійшло. до суду з порушенням правил територіальної юрисдикції, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які відноситься до територіальної юрисдикції Комінтернівсько районного суду Одеської області.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року задоволено подання голови Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 06.02.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.189, ст. 357 КК України, направлено за підсудністю до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справи від 06 грудня 2017 року, головуючим суддею з розгляду вказаного обвинувального акту визначено суддю ОСОБА_1 ..

14 квітня 2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подала клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що зазначені в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення, за фактом яких обвинувачується ОСОБА_4 мали місце 04.02.2014 року. Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Таким чином, згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив (3 років), а отже ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.189 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Таким чином, згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив (10 років), а отже ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Крім того, захисник вказує, що перебіг строку давності не переривався, так як ОСОБА_4 не ухилявся від досудового слідства та суду, в розумінні положень ч. 2 ст. 49 КК України. З врахуванням викладеного, просить клопотання задовольнити.

В судовому засідання захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали письмове клопотання та просили його задовольнити, а також обвинувачений надав письмову згоду на закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечив щодо клопотання захисника, думку обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 після всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів на які посилаються учасники кримінального провадження, як на докази та обґрунтування поданого до суду клопотання, суд приходить до наступного висновку

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до численної практики Верховного Суду, останній неодноразово роз`яснював у своїх рішеннях, що ст. 49 КК України визначає матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-правових процедур. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе із одночасним застосуванням норм кримінального процесуального закону (постанова від 09.02.2021 у справі №753/5553/18, постанова від 31.05.2018 у справі № 520/6591/15-к, постанова від 11.11.2020 у справі № 455/229/17, постанова від 13.11.2018 у справі № 219/11564/16-к, постанова від 20.03.2018 № 463/5277/16-к).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189 та ч.3 ст.357 КК України, подія вчинення якого мала місце 13 березня 2017 року.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 189 КК України, яке інкриміновано ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України, яке інкриміновано ОСОБА_4 є кримінальним проступком.

Згідно ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З огляду на викладене, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Так, судом не встановлено обставин для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Положення ст. 49 КК України передбачають, що звільнити від кримінальної відповідальності можливо лише особу у разі вчинення нею кримінального правопорушення.

Водночас, як зазначено у ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З огляду на викладене, така умова для звільнення особи від кримінальної відповідальності, як вчинення особою кримінального правопорушення, передбачена ст. 49 КК України, обмежується лише фактом притягнення особи до кримінальної відповідальності та її згодою на звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав. Більш широке тлумачення зазначеної норми, зокрема, доведення факту вчинення кримінального правопорушення вочевидь буде становити порушення презумпції невинуватості.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к зауважив, що невизнання підозрюваним (обвинуваченим) вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності та за умови роз`яснення суті підозри (обвинувачення), підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Відтак, при закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи судом не вирішується.

В той же час, згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Крім того, суд підкреслює, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Аналогічна позиція висвітлена у Постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30.11.2022 року, за №734/3220/17.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на те, з часу вчинення злочинів минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак таке слід задовольнити і звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповіно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд

постановив :

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, на підставі ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, на підставі ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000602 від 06 лютого 2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Кримінальне провадження №0000602 від 06 лютого 2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1