Справа № 438/491/23
Провадження № 1-кп/438/20/2025
В И Р О К

іменем України

14 лютого 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої особи ОСОБА_4 , законного представника потерпілої особи ОСОБА_5 , представника потерпілої особи ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000092 від 04.02.2023 р. відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рудки Самбірського району Львівської області, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, маючого на утримання малолітню дитину, працюючого неофіційно, раніше несудимого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та мешкаючого в АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2023 року, приблизно о 20 годині 55 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік будинку № 89 на вулиці Трускавецькій в місті Бориславі Дрогобицького району Львівської області, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_4 з метою вчинення хуліганських дій, маючи при собі ненормативну короткоствольну вогнепальну зброю 9 мм гладкоствольний самозарядний пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом стартово-сигнальногого пістолету калібру 9 mm P.A.K. «BLOW MINI 9» № НОМЕР_1 , промислового виробництва (Туреччина).

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та загальноприйнятих норм моралі, діючи з прямим умислом та особливою зухвалістю, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві правил поведінки, безпричинно із зазначеного пістолету калібру 9mm P.A.K. «BLOW MINI 9» № НОМЕР_1 здійснив один постріл пістолетним патроном центрального бою ударно-травматичної дії калібру 9 мм Р.А. в ліве стегно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді сліпого кульового поранення лівого стегна із локалізацією рани на передньо-зовнішній поверхні у верхній третині, яке відноситься до легкого ступеня тяжкості, як таке, що викликало короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними та протиправними діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї до ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.

Також встановлено, що ОСОБА_8 , переслідуючи мотив, спрямований на незаконне поводження із вогнепальною зброєю, діючи всупереч вимогам постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року №2471-XII, якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (далі Перелік), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 (зі змінами, внесеними наказами МВС України від 13 квітня 1999 року № 292 та від 07 серпня 2013 року № 749) (далі Інструкція), про самостійне придбання у невстановлений досудовим розслідуванням час ненормативної короткоствольної вогнепальної зброї 9-мм гладкоствольного самозарядного пістолету, виготовленого шляхом переробки саморобним способом стартово-сигнальногого пістолету калібру 9mm P.A.K. «BLOW MINI 9» № НОМЕР_1 , промислового виробництва (Туреччина), придатного для стрільби способом роздільного спорядження з використанням шумових патронів калібру 9 мм Р.А.Knall та 6,8 мм круглої металевої кулі, а також патронами ударно-травматичної дії калібру 9 мм Р.А., уповноважену службову особу правоохоронного органу не повідомив, добровільно органу влади не здав, а умисно, всупереч вимогам вказаних Переліку та Інструкції, тобто незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та носив 04 лютого 2023 року на вул. Трускавецькій в м. Бориславі під час вчинення хуліганських дій відносно неповнолітнього ОСОБА_4 та до того як вона була вилучена працівниками поліції 04 лютого 2023 року о 22 годині 20 хвилин при проведенні особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними та протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні короткоствольної вогнепальної зброї 9 мм гладкоствольного самозарядного пістолету, виготовленого шляхом переробки саморобним способом стартово-сигнальногого пістолету калібру 9mm P.A.K. «BLOW MINI 9» № НОМЕР_1 , промислового виробництва (Туреччина), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, за ч. 4 ст. 296 КК України частково. Суду пояснив, що в листопаді 2022 року він на березі річки в м. Борислав рив канаву аби поховати собаку, та знайшов пістолет і патрони. Пістолет взяв собі, «бо в країні війна». Приніс його додому на АДРЕСА_1 , де почистив та став зберігати. Пістолет він не переробляв, погоджується, що він є вогнепальною зброєю. Також зазначив, що не мав відповідного дозволу на законне поводження з пістолетом, і в нього була ідея здати пістолет правоохоронним органам, але він цього не зробив. Не заперечував проти відшкодування державі понесених процесуальних витрат на проведення експертизи. Далі обвинувачений пояснив, що потерпілого ОСОБА_4 раніше не знав. За вказаною адресою мешкає вдвох із мамою. Мама особа похилого віку. Вона дивно себе поводить, часто безпідставно покидає домівку, ходить містом у вечірні часи. У обвинуваченого виникла думка, що маму «хтось пригрів, хтось обробляє з недоброю метою». Ввечері 04.02.2023 р. обвинувачений знаходився вдома, тільки вийшов з душу. Не перебував у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння. Мами не було, бо між ними «виникло» непорозуміння. В якийсь момент його собака наробив собі шкоди та пищав. Обвинувачений вирішив йти до лікаря. Тут повернулась мама. Він їй сказав, що він йде до лікаря, а вона має залишитися вдома. Але мама вийшла з хати. Він у вікно став їй кричати, аби вона повернулася, але та не слухалася і вже вийшла за ворота на вулицю. Обвинувачений став вдягатися і в той час хтось постукав у вхідні двері. Він відчинив. Стояли незнайомі хлопець і дівчина. Вони передали йому пакет, сказавши, що це його мама просила передати сосиски. Хлопець - це потерпілий по справі. Обвинувачений не хотів з ними спілкуватися, «некрасиво виразився у їх бік», випроводив їх з подвір`я, і вони пішли. Обвинувачений знову хотів у вікно покликати маму, але вона з тими хлопцем і дівчиною відійшла від будинку. Тоді обвинувачений вирішив повернути маму, вдягнувся та вибіг на вулицю. Потім згадав, що має пістолет, повернувся додому, взяв пістолет з метою самозахисту і побіг у бік мами і хлопця з дівчиною. Наздогнав він їх на вул. Трускавецькій біля зупинки громадського транспорту. Пістолет він тримав у руці. Пістолетом він користуватися вмів, бо раніше служив у армії. Обвинувачений підбіг до мами, потерпілий допомагав їй йти. Обвинувачений сказав аби всі стояли. Хотів злякати потерпілого, зробивши постріл з пістолета у землю. Але потерпілий у той момент замахнувся на нього ногою, і обвинувачений зробив постріл з пістолета, так сталося, що влучив у потерпілого. Після цього потерпілий пішов з того місця, а обвинувачений із мамою пішли додому. Пістолет вдома він поклав на диван, де в нього він був вилучений поліцейськими під час обшуку. Також обвинувачений пояснив, що не хотів завдавати тілесних ушкоджень потерпілому, але сталося, як сталося. Можливо він не зробив би постріл, якщо б потерпілий не замахнувся на нього ногою. Шкодує, що все так вийшло. Також він не мав а меті порушувати громадський порядок, просто хотів повернути маму додому, вважаючи, що їй хочуть зробити зле, хоча мама і не просила про захист. Визнає, що саме від його дій потерпілий має такі тілесні ушкодження, як зазначено у обвинувальному акті. Зазначив, що визнає цивільний позов частково. Він вже сплатив 20 000 гривень, та не проти сплатити ще 50 000 гривень.

Не зважаючи на таку обрану обвинуваченим позицію, суд вважає, що його провина у вчиненні інкримінованих йому діянь повністю підтверджується дослідженими в суді доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в суді пояснив, що обвинуваченого раніше не знав. У вечірній час 04.02.2023 р. він разом із ОСОБА_9 знаходилися в районі магазину АТБ на вул. Коваліва в м. Бориславі. Він проводжав ОСОБА_10 додому і вони йшли в бік вул. Трускавецької. У якийсь момент вони знаходилися біля воріт одного з будинків і почули крики, побачили жінку, яка знаходилася на подвір`ї того будинку, вона попросила їх заспокоїти її сина. Пояснила, що купила йому їсти і просила передати сину їжу аби той заспокоївся. На подвір`ї також знаходився обвинувачений ОСОБА_11 . Потерпілий увійшов у двір, взяв у жінки пакет з їжею і пішов у бік обвинуваченого. Той їх побачив, та побіг до будинку і зайшов в середину, закривши за собою двері. Тоді потерпілий підійшов до дверей, постукав у них, сказавши, що він приніс обвинуваченому їжу і щоб той заспокоївся, але обвинувачений «послав його». Тоді потерпілий з дівчиною вийшли на вулицю, де їх чекала жінка. На їхнє питання чи потрібна їй допомога, вона попросила аби вони її відвели додому до подружки. У цей час обвинувачений почав їх лаяти, кричати з вікна, що всіх застрелить, і що мама винувата у смерті його батька. Жінка попередила їх, що син має зброю, і вони всі разом пішли наверх по вул. Трускавецькій. Пройшовши метрів з тридцять, потерпілий побачив, що обвинувачений вийшов з двору та швидким кроком рухається у їхній бік. Коли обвинувачений наблизився до них, то потерпілий почув звук затвору пістолета. Обвинувачений приставив пістолет до спини жінки, а потерпілий відвів пістолет від жінки. Тоді обвинувачений приставив пістолет до грудей потерпілого. Потерпілий відбив пістолет, а обвинувачений зробив постріл у ногу потерпілого з відстані десь тридцяти сантиметрів. Потерпілий болю не відчув, відбіг від обвинуваченого метрів за десять, побачив кров на своїй нозі. Після цього обвинувачений з жінкою вже пішли, на місці залишилася ОСОБА_12 . Вона зателефонувала своєму батькові, той їх забрав та відвіз до Бориславської лікарні. Там в нього виявили кульове поранення, витягнули гумову кулю. У зв`язку із цим він лікувався у стаціонарі дев`ятнадцять днів. Після чого амбулаторно. Також потерпілий додав, що не провокував обвинуваченого на конфлікт із обвинуваченим. Вважає, що обвинувачений хотів зробити постріл йому у груди та вбити його. Як свідомий громадянин хотів допомогти його мамі. Поліцію не викликав, бо не думав, що все обернеться так серйозно. Про собаку а ні жінка, а ні обвинувачений нічого не казали. Обвинуваченого з дитинства навчали приходити на допомогу людині, яка такої допомоги потребувала. Жіночці потрібна була допомога, бо син її виганяв та погрожував насильством. Підтримав заявлений цивільний позов у повному обсязі.

Такі показання потерпілий ОСОБА_4 неодноразово давав у судовому засіданні, та кожного разу вони були послідовними, вичерпними, та такими, що узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Від цього, суд сприймає показання потерпілого, як достовірні, та такі, що об`єктивно відображають подію кримінального правопорушення. Тому, в суду немає підстав ставити показання потерпілого під сумнів, і тому вони приймаються за основу.

Свідок ОСОБА_13 в суді показала, що приблизно о 21-й годині вечора 04.02.2023 р. вона зі своїм хлопцем ОСОБА_14 йшли з магазину АТБ на вул. Коваліва в м. Борислав у бік вул. Трускавецької. ОСОБА_15 проводжав її додому. Біля одного з будинків на вулиці вони побачили літню жінку. З вікна другого поверху на неї кричав чоловік, виказував погрози, проганяв геть. Вони з ОСОБА_16 підійшли до жінки аби запропонувати їй свою допомогу, бо вона її потребувала. Жінка попросила їх зайти на її приватну територію і передати тому чоловіку, якого вона назвала сином, якийсь пакет. Вони заходили у двір, стукали у двері будинку. Але чоловік сказав, що йому нічого не потрібно і щоб вони йшли геть, і вони пішли. Вони того чоловіка не провокували. Той крикнув, що має зброю та зараз вийде і розправиться із ними. Коли вони вийшли з двору, жінка їм сказала, що її син виганяє з дому і просила довести її до зупинки. Вони пішли у бік зупинки на вул. Трускавецькій. Вона йшла першою, за нею жінка, позаду ОСОБА_15 . Коли свідок почула звук перезаряджання затвору, обернулася, побачила обвинуваченого, той направив у груди ОСОБА_16 пістолет. ОСОБА_15 опустив його руку і стався постріл. Після цього ОСОБА_15 відбіг від них. Обвинувачений після цього побіг у бік свого будинку з погрозою повернення, якщо мати не прийде додому, і всім буде погано. У ОСОБА_16 на нозі була кров. Свідок зателефонувала батькові, той відвіз ОСОБА_16 до лікарні.

21.02.2023 р. свідок ОСОБА_13 серед інших представлених для впізнання осіб впевнено впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка 04.02.2023 р. вчинила хуліганські дії відносно ОСОБА_4 .

Під час огляду місця події, який відбувся 04.02.2023 р. з 22.00 год. до 23.00 год. на ділянці місцевості на перехресті вул. Коваліва та вул. Трускавецької в м. Бориславі, було встановлено місце вчинення кримінального правопорушення, біля будинку № 89 по вул. Трускавецькій виявлені металева гільза та металевий патрон.

05.02.2023 р. о 00.00 год. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час його особистого обшуку у нього був вилучені: - пістолет з маркуванням « НОМЕР_1 »; - мобільний телефон.

Також, 09.02.2023 р. у ординаторській КНП «Бориславська міська лікарня» було вилучено полімерний предмет чорного кольору (куля).

Всі виявлені предмети: гільза, патрон, пістолет, куля, були вилучені, оглянуті, ретельно описані, та долучені до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів. Ухвалами слідчих суддів на них накладено арешт.

Згідно висновку експерта-криміналіста № СЕ-19/109-22/1894-БЛ від 09.03.2023 р., наданий на дослідження предмет, подібний до пістолету, є ненормативною короткоствольною вогнепальною зброєю 9-мм гладкоствольним самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом стартово-сигнальногого пістолету калібру 9mm P.A.K. «BLOW MINI 9» № НОМЕР_1 , промислового виробництва (Туреччина), придатного для стрільби способом роздільного спорядження з використанням шумових патронів калібру 9 мм Р.А.Knall та 6,8 мм круглої металевої кулі, а також патронами ударно-травматичної дії калібру 9 мм Р.А. Полімерний предмет неправильної циліндричної форми є стріляною кулею пістолетного патрону центрального бою ударно-травматичної дії калібру 9 мм Р.А. промислового виробництва, призначений для стрільби з самозарядних пістолетів калібру 9 мм Р.А.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 74 від 01.03.2023 р., у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сліпого кульового поранення лівого стегна із локалізацією рани на передньо-зовнішній поверхні у верхній третині, яке виникло в термін 04.02.2023 р. внаслідок одного пострілу зі зброї, спорядженої гумовою кулею, і яке відноситься до легкого ступеня тяжкості, як таке, що викликало короткочасний розлад здоров`я.

Відтворенням в суді відеозапису з камери відеоспостереження, встановленої на перехресті вул. Трускавецької та вул. Коваліва у м. Бориславі, встановлено, що у вказаному місці ввечері 04 лютого 2023 року події відбувалися саме таким чином, як вказували у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_13 .

Таким чином, приведеними вище доказами спростовується версія обвинуваченого про те, що він не мав наміру спричиняти тілесні ушкодження потерпілому, та те, що він не мав на меті вчиняти хуліганські дії.

Також суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_17 , мами обвинуваченого ОСОБА_8 , яка в суді показала, що 04.02.2023 р. в неї не було конфлікту із сином, син її не виганяв з дому, що вона попросила потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_13 просто передати сину пакет із їжею для собаки, а сама мала намір йти по допомогу для начебто хворого собаки. Такі покази вказаного свідка не лише нічим не підтверджуються, а повністю спростовуються наведеними доказами.

Обрану в суді позицію обвинуваченого та його мами суд розцінює, як спосіб уникнути покарання за вчинене ОСОБА_8 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що за відсутності неприязних відносин та обоюдного конфлікту обвинуваченого із потерпілим, за наявності наміру з боку обвинуваченого заподіяти тілесні ушкодження потерпілому, обвинувачений мав на меті вчинити саме хуліганство, тобто грубо порушити громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, та його дій супроводжувалися особливою зухвалістю, та вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

На підставі викладеного, суд, оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вказані докази є належними, достовірними, допустимими, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку і не протирічить одне одному. Від цього суд вважає, що події кримінальних правопорушення мали місце. Дії ОСОБА_8 , які полягають у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 296 КК України. А його ж дій, які полягають у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.

Провина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, і він підлягає кримінальному покаранню за вчинене.

При призначенні покарання обвинуваченим суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а ще має бути і необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченого встановлено, що він працевлаштований неофіційно, неодружений, але має на утриманні малолітню дитину, несудимий і ніколи не вчиняв кримінальних правопорушень, характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання, при судовому розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 необхідні та достатні для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі у мінімальних, а за ч. 4 ст. 296 КК України у середніх межах санкцій вказаних статей КК України, оскільки, зважаючи на особу обвинуваченого, інші види чи міри покарань до нього застосовувати або недоречно, або неможливо.

У загальний строк покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення.

Крім того, оскільки ОСОБА_8 вчинено кілька кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями КК України, то, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, йому слід призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, приймаючи до уваги характеризуючи дані про обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, та, на підставі ст. 75 КК України, вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю у середніх межах, передбачених ч. 4 ст. 75 КК України, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не застосований.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши їхній арешт.

Підлягають відшкодуванню з боку обвинуваченого процесуальні витрати у повному обсязі.

Щодо заявленого законним представником потерпілого ОСОБА_5 цивільного позову до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди в сумі 146 470 грн., то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_4 безумовно завдано моральної шкоди.

Визначаючи розмір компенсації завданої моральної шкоди, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд спирається на наведені норми законів, приймає до уваги обставини справи, враховує наведені позивачем доводи, характер душевних страждань її сина, пов`язані із шкодою фізичному здоров`ю, характер правопорушення, яке не потягло за собою значних непоправних наслідків, та вважає за розумне і справедливе визначити розмір відшкодування в сумі 70 000 гривень.

Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рудки Самбірського району Львівської області, громадянина України, визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточнепокарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Зарахувати у загальний строк покарання попереднє ув`язнення з 05.02.2023 р. по 07.02.2023 р. день за день.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк в два роки, та на підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Речові докази: 1) гільзу, патрон, пістолет калібру 9 mm P.A.K. «BLOW MINI 9» № НОМЕР_1 , кулю, передані до камери зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області знищити, скасувавши їхній арешт; 2) светр, штани, толстовку, що належать обвинуваченому ОСОБА_8 , та передані до камери зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області повернути ОСОБА_8 , скасувавши їхній арешт; 3) мобільний телефон, що належить ОСОБА_8 залишити ОСОБА_8 ; 4) CD-диск з відеофайлами зберігати у матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 3 020,48 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рудки Самбірського району Львівської області, громадянина Українина користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відшкодування моральної шкоди в сумі 70 000 (сімдесят тисяч грн. 00 коп.) гривень. В іншій частині позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів моменту отримання його копії з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_18