Справа № 306/242/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/108/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.02.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11.04.2025 включно з визначенням застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке 21.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до особи кримінального провадження слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою ними періодичністю; не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Свалявського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що у провадженні СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 03.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000376, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , у невстановленому органом досудового розслідування місці, при невстановлених слідством обставинах, даті та часі, діючи з прямим умислом, незаконно придбав щонайменше 6733,3 грам вибухової речовини одноосновного нітроцелюлозного пороху, у подальшому, незаконно без передбаченого законом дозволу переніс та зберігав у себе вдома за постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 04.11.2024.

-2-

04.11.2024 о 10 год 40 хв ОСОБА_6 , перебуваючи навпроти будинку № 1 по вул. Мукачівській у м. Свалява Закарпатської області, у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів та вибухових речовин, діючи з прямим умислом, з корисливою метою, без передбаченого законом дозволу збув ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, за 3000 грн 6733,3 г вибухової речовини одноосновного нітроцелюлозного пороху.

Крім того, ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел, у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів та вибухових речовин, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, даті та часі, незаконно придбав 664 набої калібру 5,45?39 мм, у подальшому, незаконно без передбаченого законом дозволу переніс їх за постійним місцем свого проживання, з метою подальшого їх збуту, де зберігав їх до 13.02.2025.

13.02.2025 приблизно о 14 год ОСОБА_6 , перебуваючи навпроти будинку № 1 по вул. Мукачівській у м. Свалява Закарпатської області, у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів та вибухових речовин, діючи з прямим умислом, з корисливою метою, без передбаченого законом дозволу збув ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, за 3000 грн 664 набої калібру 5,45?39 мм.

13.02.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 14.02.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а саме позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також наявність ризиків його неналежної процесуальної поведінки. Тому, врахувавши і дані про особу підозрюваного, який не має постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на переконання слідчого судді більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначив ОСОБА_6 розмір застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

-3-

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, оскільки доказів, які б обґрунтовували пред`явлену ОСОБА_6 підозру матеріали клопотання не містять. Стверджує про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки такі відсутні. Крім того, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де проживає з цивільною дружиною та неповнолітньою дитиною, під час розгляду клопотання зобов`язався вчасно прибувати до слідчого, прокурора та суду, сприяти розкриттю злочину та співпрацювати зі слідством, а свідки у кримінальному провадженні вже допитані.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що указані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Крім того, від сторони захисту не подавала заяви про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скарги

Перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 цього Кодексу.

-4-

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належним чином дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 03.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000376, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

13.02.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 14.02.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 14.02.2024 за клопотанням старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11.04.2025 включно з визначенням застави - 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме:

-5-

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, які додані до клопотання.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків та очевидців даної події в даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, який не має місця роботи та міцних соціальних зв`язків, це свідчить про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків. Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. У ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події, допиту свідків, висновком експерта та іншими матеріалами.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

-6-

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, а також кваліфікації дій підозрюваного, буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Тому, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, оскільки доказів, які б обґрунтовували пред`явлену ОСОБА_6 підозру матеріали клопотання не містять, апеляційний суд визнає неспроможними та відхиляє їх.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд уважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують, у зв`язку з чим безпідставними є і доводи апеляційної скарги про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки такі відсутні.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які на даний момент свідчать про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років, дані про особу підозрюваного, і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та належним чином умотивував свої висновки про відсутність обставин для обрання щодо ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу.

Застосований ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із використанням наи?більш несприятливого для суспільства часу, тяжких обставин та умов, у яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки кримінального правопорушення, у якому він підозрюється та характеризує його, як особу схильну до антисоціальної поведінки.

Всупереч доводам захисника-адвоката ОСОБА_5 , ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

-7-

Наведені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_5 доводи про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де проживає з цивільною дружиною та неповнолітньою дитиною, під час розгляду клопотання зобов`язався вчасно прибувати до слідчого, прокурора та суду, сприяти розкриттю злочину та співпрацювати зі слідством, а свідки у кримінальному провадженні вже допитані, були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені в апеляційній скарзі мотиви також не спростовують висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а відтак і не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосуванням щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 визнає безпідставними і такі відхиляє.

Крім того, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є таким, що співвідноситься з обставинами кримінального провадження та даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ст. 182 КПК України.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

В той же час в апеляційній скарзі не наведено жодних даних про необхідність застосування застави у меншому розмірі.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмову в задоволенні клопотання слідчого задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

-8-

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не наведено таких обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.02.2025 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді