Справа № 466/1550/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/108/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 січня 2025 року,

за участю: захисника-адвоката ОСОБА_10 обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9

в с т а н о в и в:

цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачені у своїх апеляційних скаргах, які змістом, обґрунтуванням та вимогами ідентичні одна одній, порушують питання про скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 14 січня 2025 року та зміни їм запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носіння електронного засобу контролю.

Вказують, що під час досудового розслідування були порушені їхні права, в тому числі на захист, оскільки не всі слідчі дії проводились у присутності захисників. Вважають, що суд першої інстанції своєю ухвалою продовжує незаконно утримувати їх під вартою.

Звертають увагу на те, що їм не було відкрито матеріали кримінальної справи для ознайомлення згідно з вимогами ст.290 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку обвинувачених та захисника, які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з наданих суду матеріалів контрольного провадження, на розглядіШевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №000030, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_9 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України; ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України; ОСОБА_11 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У межах цього кримінального провадження ухвалами слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2021 року до ОСОБА_8 та від 21 травня 2021 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова та ухвалами Шевченківського районного суду м. Львова, востаннє ухвалою від 14 січня 2025 року.

Ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2021 року до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова та ухвалами Шевченківського районного суду м. Львова, востаннє ухвалою від 14 січня 2025 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Продовжуючи обвинуваченим строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, фактичні обставини справи, особи обвинувачених та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі.

Суд першої інстанції, із врахуванням вищенавеного, не знайшов підстав для застосування інших запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою, як таких, що не достатні для запобігання ризиків та виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Щодо покликання обвинувачених в апеляційних скаргах, що слідчі дії проводилися з порушенням вимог КПК України, то такі колегія суддів відхиляє, оскільки вони підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких обвинувачені просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 січня 2025 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 - залишити без змін, а їх апеляційні скарги без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: