Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/27/25 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000543, відомості про яке 29.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та накладено арешт намайно, вилучене 26.12.2024 в ході обшуку автомобіля марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: автомобіль марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000543, внесеного 29.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у квітні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 22.04.2024, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за грошову винагороду в розмірі від 7000 до 10000 доларів США з одного чоловіка, домовились про спільне вчинення незаконного переправлення групи осіб в кількості не менше 7 осіб, яким обмежено виїзд за кордон, через лінію державного кордону України та Румунії, яка проходить по річці Тиса неподалік села Бедевля Тячівського району, при цьому достовірно знаючи, що на даній ділянці кордону у весняний період річка Тиса є глибоководною, а тому піший перехід на даній ділянці лінії державного кордону через русло річки Тиса у весняний період є небезпечний для життя і здоров`я особи.

ОСОБА_9 , на виконання попередніх домовленостей, діючи у змові з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановленими особами, з метою організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску через лінію державного кордону, яка проходить по руслу річки Тиса поблизу села Бедевля Тячівського району, використовуючи в якості спілкування між собою засоби мобільного зв`язку, мобільні додатки-месенджери, в квітні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 25.04.2024

-2-

підшукав ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (анкетні відомості щодо якого змінені, у зв`язку із застосуванням заходів безпеки щодо особи) та ще двох чоловіків призовного віку, анкетні відомості про який на даний час не встановлені, для незаконного їх переправлення через державний кордон.

Зокрема, ОСОБА_9 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 22.04.2024, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись на території Калуського району Івано-Франківської області, в ході особистої зустрічі, повідомив ОСОБА_12 про готовність за кошти в сумі 10000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон України.

Також ОСОБА_9 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але пізніше 22.04.2024 в ході особистої зустрічі повідомив своєму знайомому ОСОБА_13 про готовність за кошти в сумі 8000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон.

Окрім того, ОСОБА_9 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 22.04.2024, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_3 , мобільні додатки-месенджери до нього в ході телефонної розмови із ОСОБА_15 повідомив йому про готовність за кошти в сумі 7000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон, а також в ході телефонної розмови із ОСОБА_16 повідомив йому про готовність за кошти в сумі 7000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон.

23.04.2024 в період з 04 год 21 хв по 05 год 01 хв ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , за допомогою мобільного телефону з абонентський номер НОМЕР_3 зателефонував ОСОБА_12 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , ОСОБА_13 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_5 , ОСОБА_15 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_6 , а також зателефонував ОСОБА_16 , в ході телефонних розмов із якими, повідомив останніх про необхідність бути готовим для виїзду до Закарпатської області через Торунський перевал, мотивуючи це меншою кількістю контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України по маршруту слідування на територію Хустського району Закарпатської області, та необхідності мати при собі грошові кошти за незаконне переправлення їх через державний кордон України.

23.04.2024 о 05 год 53 хв ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, на автомобілі марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_7 , під`їхав до невстановленого наданий час місця на території села Гошів Долинської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, де поетапно підібрав ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і вони всі разом поїхали автомобільною дорогою загальнодержавного значення Р21 Долина-Хуст в напрямку до міста Іршави Закарпатської області, де попередньо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використовуючи свої знайомства, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах домовились про оренду кімнати в готелі «Прага», розташованого за адресою Закарпатська область, Хустський район, м. Іршава, вул. Шевченка, 78/2

-3-

23.04.2024 о 08 год 52 хв ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи продовжуючи спільний злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_7 , в якому також перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , прибув до готелю «Прага», що розташований за адресою: Закарпатська область, Хустський район, м. Іршава, вул. Шевченка, 78/2, де в ході розмови з останніми розповів про обставини їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, повідомивши, що їм повідомлять коли їх заберуть з готелю та перевезуть їх в об`їзд контрольно-режимний пункт Державної прикордонної служби України до місця подальшого їх переходу лінії державного кордону України і Румунії, при цьому для подальшого узгодження такого переправлення ОСОБА_9 продиктував ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 контактний номер мобільного телефону НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_7

23.04.2024 приблизно о 09 год ОСОБА_9 , знаходячись у вказаному автомобілі марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_7 , який був припаркований на території готелю «Прага» розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул. Шевченка, 78/2, надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 передати йому грошові кошти як повну оплату за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

На виконання вказівки ОСОБА_9 , 23.04.2024 точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 09 години ОСОБА_12 передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, ОСОБА_13 8000 доларів США, ОСОБА_15 7000 доларів США, ОСОБА_16 7500 доларів США, як повної оплати за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

23.04.2024 приблизно о 09 год ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 попрямували, до заздалегідь заброньованого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , номеру в готелі «Прага», а ОСОБА_9 став очікувати на території стоянки даного готелю, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , зустрічі з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та іншої невстановленої особи, для розподілу між собою грошових коштів, отриманих за організацію незаконного переправлення ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 через державний кордон України.

Окрім того, ОСОБА_9 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 24.04.2024, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись на території Стрийського району Львівської області, в ході особистої зустрічі, повідомив ОСОБА_14 , в сумі 7000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон України.

Також, ОСОБА_9 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але пізніше 24.04.2024, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_3 , мобільні додатки-месенджери до нього в ході телефонних розмов із двома невстановленими на даний час чоловіками призовного віку повідомив їм про готовність за кошти в сумі 8000 доларів США з кожного, організувати їх переправлення через державний кордон.

25.04.2024 в період з 12 год 51 хв, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за допомогою додатків

-4-

до мобільного телефону з абонентський номер НОМЕР_3 зателефонував ОСОБА_14 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_9 , а також зателефонував іншим невстановленим двом чоловікам в ході телефонних розмов із якими, повідомив останніх про необхідність бути готовим для виїзду до Закарпатської області через Торунський перевал, мотивуючи це меншою кількістю контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України по маршруту слідування на територію Хустського району Закарпатської області, та необхідності мати при собі грошові кошти за незаконне переправлення їх через державний кордон України.

25.04.2024 приблизно о 13 год, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, на автомобілі марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_7 , під`їхав до невстановленого наданий час місця на території міста Моршин Стрийського району Львівської області, де поетапно підбрав ОСОБА_14 та інших двох невстановлених чоловіків і вони всі разом поїхали в напрямку до міста Іршави Закарпатської області, де попередньо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використовуючи свої знайомства, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах домовились про оренду кімнати в готелі «Прага», розташованого за адресою Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2

25.04.2024 о 16 год 50 хв ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими на даний час невстановлені особи продовжуючи спільний злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_7 , в якому також перебували ОСОБА_14 та два чоловіки призовного віку, прибув до готелю «Прага», що розташований за адресою: Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2, де в ході розмови з останніми розповів про обставини їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, повідомивши, що їм повідомлять коли їх заберуть з готелю та перевезуть їх в об`їзд контрольно-режимний пункт Державної прикордонної служби України до місця подальшого їх переходу лінії державного кордону України і Румунії.

25.04.2024 приблизно о 17 год ОСОБА_9 , знаходячись у вказаному автомобілі марки «Opel» державний номерний знак НОМЕР_7 , який був припаркований на території готелю «Прага» розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2, надав вказівку ОСОБА_14 та двом невстановленим чоловікам призовного віку, передати йому грошові кошти як повну оплату за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

На виконання вказівки ОСОБА_9 , 25.04.2024 точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 17 години ОСОБА_14 , передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 7000 доларів США, два інших чоловіки призовного віку по 7500 доларів США кожний, в якості повної оплати за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

25.04.2024 приблизно о 17 год ОСОБА_14 , попрямували, до заздалегідь заброньованого ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , номеру в готелі «Прага», а ОСОБА_9 , став очікувати на території стоянки даного готелю, розташованого за адресою АДРЕСА_2 зустрічі з ОСОБА_8 , та іншої невстановленої особи, для розподілу між собою грошових коштів, отриманих за організацію незаконного переправлення ОСОБА_14 та двох інших чоловіків призовного віку через державний кордон України

-5-

Надалі, 27.04.2024 приблизно о 08 год 22 хв ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за вказівкою ОСОБА_7 , прибули до готелю «Прага», розташованого за адресою Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Шевченка, 78/2 на двох автомобілях, зокрема, ОСОБА_8 на автомобілі марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак НОМЕР_10 , а ОСОБА_17 на автомобілі марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_11 , де ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_16 та іншим двом невстановленим чоловікам призовного віку сісти до нього в автомобіль, а ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 сісти до автомобіля під керуванням ОСОБА_10

27.04.2024 приблизно о 08 год 30 хв ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, використовуючи свої навики проїзду об`їзними дорогами, в обхід контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України та Національної поліції України, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак НОМЕР_10 в якому перебували ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку, а також ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_11 в якому перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , виїхали колоною з міста Іршави Хустського району, в напрямку села Бедевля Тячівського району, при цьому з метою конспірації свої протиправної діяльності вибрали маршрут через с. Довге с. Липча с. Іза м. Хуст с. Стеблівка смт.Буштино с. Угля с. Вільхівці с. Бедевля.

27.04.2024 приблизно об 11 год 50 хв ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, приїхавши на автомобілях марки «Volkswagen Toureg», державний номерний знак НОМЕР_10 та марки Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_11 , зупинились при в`їзді в смт Буштино Тячівського району, де вже їх очікував ОСОБА_11 на автомобілі марки «FORD TRANSIT CONNECT», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_16 та іншим двом невстановленим чоловікам призовного віку пересісти до автомобіля марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 , в свою чергу ОСОБА_10 надав вказівку - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 також пересісти до вказаного автомобіля.

На виконання вказаних вказівок ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та інші два невстановлені чоловіки призовного віку пересіли до автомобіля марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_1 .

27.04.2024 приблизно о 12 год 00 хв ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, використовуючи свої навики проїзду об`їзними дорогами, в обхід контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України та Національної поліції України, керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_1 в якому перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку поїхав з смт.Буштино та попрямував в напрямку с.Бедевля Тячівського району, за маршрутом смт.Буштино- с. Угля с. Вільхівці с. Бедевля, Тячівського району з метою об`їзду контрольно-режимного об`єкту Державної прикордонної служби України, розташованого при в`їзді в м.Тячів, а ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розвернулись і попрямували в напрямку міста Іршави.

-6-

27.04.2024 приблизно о 13 год 50 хв, ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_1 в якому перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку, рухаючись автомобільною дорогою Н09 Мукачево-Рахів - Львів із смт Тересва Тячівського району, неподалік села Бедевля Тячівського району, з`їхав на обочину зліва на відстані приблизно 50 метрів від річки Тиса та надав вказівку останнім виходити з даного автомобіля та бігти через річку на інший берег, оскільки там вже територія Румунії, при цьому ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що в даному місці річка Тиса є глибоководною у весняний період, запевнив ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та двох невстановлених чоловіків призовного віку про те, що в даному місці безпечно переходити лінію державного кордону.

В цей час, 27.04.2024 о 13 год 57 хв ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку за вказівкою ОСОБА_11 , вийшовши із автомобіля марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_1 , побігли в напрямку лінії державного кордону України і Румунії, який проходить по руслу річки Тиса неподалік с. Бедевля Тячівського району.

Зайшовши в річку річку Тиса неподалік с.Бедевля Тячівського району ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та два невстановлені чоловіки призовного віку, не маючи відповідних засобів для плавання, стали тонути та звати на допомогу, однак ОСОБА_11 , побачивши це, поїхав з місця висадки у невідомому напрямку.

Внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановлених осіб, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та одному невстановленому чоловіку призовного віку вдалось незаконно перетнули державний кордон України, а ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , загинули, оскільки згодом їхні тіла були виявлені на березі річки Тиса в районі м. Тячів та с. Яблунівки Хустського району, а ОСОБА_13 рахується безвісті зниклим.

Клопотання мотивовано тим, що метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна. Підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні та з урахуванням можливості використання вилученого майна як доказів у кримінальному провадження, з метою збереження речових доказів та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, слідчий суддя прийшла до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвали слідчого судді від 02.01.2025 скасувати. Вважає ухвали слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вилучений автомобіль перебуває у власності батька підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_5 , який добровольцем пішов на фронт та в подальшому звільнився з військової служби по досягненню шістдесятирічного віку. Прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вилучений транспортний засіб та обмеження права третіх осіб, зокрема, на користування таким. Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 02.01.2025 про

-7-

накладення арешту на автомобіль марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна щодо вказаного транспортного засобу.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, особи, у якої вилучено майно та її представника-адвоката ОСОБА_6 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 02.01.2025 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000543, внесеного 29.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стали матеріали зібрані співробітниками Управління карного розшуку ГУ НП в Закарпатській області, які вказують на те, що в період з 01.01.2024 по 03.12.2024, група осіб з числа мешканців Закарпатської та Івано-Франківської областей, яка за грошову винагороду (7000-10000 доларів США з однієї особи) організувала та здійснює незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України.

26.12.2024 ОСОБА_11 затриманий у порядку ст. 615 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені способом, небезпечним для життя та здоров`я осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

26.12.2024 проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено належний ОСОБА_11 автомобіль марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , які постановою слідчого від 26.12.2024 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000543 від 29.11.2024.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «Ford Transit Connect» з д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_5

27.12.2024 прокурор звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке 29.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000543 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: автомобіль марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль.

-8-

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно є знаряддям чи предметом кримінального правопорушення, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

-9-

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів судового провадження вбачається, що постановою старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області від 26.12.2024 автомобіль марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке 29.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000543.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно має доказове значення щодо встановлення обставин кримінального провадження і обґрунтовано залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України, тому доводи адвоката ОСОБА_6 з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклала арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 цього Кодексу.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів уважає, що на даному етапі досудового розслідування, є всі підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КК України та при цьому враховує правову кваліфікацію та обставини кримінального провадження.

За таких обставин, є достатні підстави вважати, що арештоване майно є доказом у кримінальному провадженні № 0000543 від 29.11.2024, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення прокурора з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень представника власника майна, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Всупереч доводів апеляційної скарги, матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості відчуження, користування та розпорядження вищевказаним майном.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

-10-

Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурор довів існування достатніх підстав уважати, що вилучений під час обшуку транспортний засіб та реєстраційний документ, є доказом кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою запобігання ризику знищення речових доказів, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, обґрунтовано наклала арешт на дане майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів ураховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідила усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахувала правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні не зазначено правових підстав щодо обґрунтування накладення арешту на вказане майно не можуть вважатись обґрунтованими, з огляду на наявні дані в матеріалах клопотання.

При прийнятті рішення, колегія суддів враховує і те, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з метою збереження речових доказів, і не суперечить вимогам ч. 3 ст. 170 цього Кодексу.

Апеляційний суд не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності такого обмеження права власності на майно ОСОБА_5 завданням кримінального провадження. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власника майна апеляційним судом також не встановлено.

Таким чином, з огляду на вказане вище, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку вказане вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, є всі правові підстави для накладення арешту на вказане майно.

-11-

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяла відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст. 170-173 КПК України та положень, закріплених у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи адвоката ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними і такі апеляційний суд відхиляє.

Крім того, як встановлено апеляційним судом, власник арештованого майна скористався правом звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України та ухвалою слідчого судді від 22.01.2025 скасовано арешт, накладений ухвалою від 02.01.2025 на автомобіль марки «Ford Transit Connect» д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 в частині заборони користування даним транспортним засобом.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст. 220, 317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що адвокат ОСОБА_6 не довів обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного (власника майна) ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000543, відомості про яке 29.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді