Справа № 502/1790/19
УХВАЛА

26 лютого 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання

Ізмаїльського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області

про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України

стосовно засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоганнівка, Краснодонського району, Луганської області, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду 12.12.2024 р. з Ізмаїльського районного відділу № 2 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшло подання про звільнення на підставі положень ч. 2 ст. 74 КК України засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_6 від покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Кілійського районного суду Одеської області від 01.11.2019 р. у справі № 502/1790/19.

Подання мотивоване, тим що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 року, яким було внесені зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами, внесеними до ст.51 КУпАП Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 року, після 09.08.2024 року, дії щодо викрадення засудженим чужого майна шляхом крадіжки, у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

З метою вирішення питання виконання вироку, представник органу пробації просив суд привести відповідний вирок суду у відповідність до вимог вищенаведеного Закону у частині звільнення від покарання, караність за яке усунена законом.

Засуджений ОСОБА_6 за викликом в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України в судове засідання не з`явився.

Враховуючи, що засуджений згідно наявної в матеріалах доданої до подання органу пробації особової справи виїхав на територію Луганської області, перебуває у розшуку та іншої інформації стосовно нього немає /Т. 2 а.с. 17 особової справи/, що унеможливлює вжиття судом інших заходів, спрямованих на забезпечення явки засудженого до суду, беручи до уваги що для належного здійснення захисту інтересів засудженого під час розгляду подання судом йому було залучено захисника, а питання яке розглядається судом, не погіршує становище засудженого, судом з урахуванням позицій прокурора, захисника та органу пробації з цього питання, ухвалене рішення про проведення розгляду подання органу пробації у відсутність засудженого.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд задовольнити відповідне подання.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити подання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала, що подання може бути розглянуте у відсутність засудженого, оскільки не погіршує його становище, та, відповідно є підстави для задоволення подання.

Заслухавши представника органу пробації, прокурора та захисника, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_6 засуджений вироком суду від 01.11.2019 р. за ч. 1 ст. 185 КК України за вчинення 16.06.2019 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки), а саме грошових коштів у сумі 1800 грн.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким було внесені зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними до ст.51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024 року, після 09 серпня 2024 року дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2019 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» становив 960,50 грн. Тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2019 року повинна перевищувати два неоподатковуваних мінімуми, зазначені в ч.2 ст.51 КУпАП доходів громадян, тобто 1921 грн.

Отже, вчинення у 2019 році крадіжки чужого майна на суму до 1921 грн включно становить адміністративне правопорушення.

Таким чином, діяння за вчинення якого засуджено ОСОБА_6 , наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки розмір грошових коштів, за таємне викрадення яких він засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності одним із фактів, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання, є усунення кримінальної караності діяння, тобто його декриміналізація, закріплена ч.2 ст. 74 КК України.

Так, частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини КК України певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК України; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинене діяння.

Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

За наведених обставин, оскільки на засудженого розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, та враховуючи те, що ОСОБА_6 засуджений за діяння, караність якого законом усунена і покарання ним на даний час не відбуте, суд дійшов до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання у виді 160 годин громадських робіт, призначеного вироком Кілійського районного суду Одеської області від 01.11.2019 р. у справі № 502/1790/19, - на підставі ч. 2 ст.74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кілійський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1