ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/1521/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самої підозрюваної ОСОБА_7 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 12 12 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказане рішення слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування ухвали та про постановлення нової, якою апелянт вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», з посиланням на її незаконність та необґрунтованість.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке підтверджується зібраними під час кримінального провадження доказами.

Крім того, прокурор посилається на ст.183 КПК України та зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування.

Пояснює, що місцезнаходження ОСОБА_7 невідомо, остання без поважних причин не з`являється на виклик слідчого, постановою від 11 10 2022 кримінальне провадження №0003746 від 04 08 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.137 КК України, зупинено, ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Враховуючи вищенаведене, прокурор вважає доводи слідчого судді про відсутність повноважень у слідчого приймати рішення про оголошення особи в міжнародний розшук та відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 неспроможними.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи поданої нею апеляційної скарги, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 також був присутній в судовому засіданні та зазначив, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною та необґрунтованою у зв`язку з чим просив відмовити у її задоволенні.

Його доводи зводяться до того, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має позитивні характеристики з місця роботи про що свідчать докази, які надавались слідчому. Крім того, як зазначає захисник, ОСОБА_7 була вимушена виїхати за межі України у зв`язку з загрозою її життю та здоров`ю внаслідок бойових дій. Слідчому та процесуальному керівнику у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про місцезнаходження останньої. Захисник зауважує, що раніше стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався, повідомлення про підозру у іншому кримінальному провадженні відсутнє, як і відсутній ризик продовження протиправної поведінки. У зв`язку з цим захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку захисника підозрюваного, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Зі змісту клопотання про обрання запобіжного заходу та ухвали слідчого судді вбачається, що слідчому судді Московського районного суду м.Харкова надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003746 від 04 08 2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В клопотанні слідчий посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , наявність передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризиків.

Під час судового розгляду слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на теперішній час відсутні, отже у його задоволенні має бути відмовлено.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 20 12 2021 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.137 КК України.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Поняття «обґрунтована підозра», з огляду на викладені в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 04 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» висновки означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання слідчого судді, фактів й інформації, які переконливо свідчать про причетність підозрюваної до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри. З чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

За викладених обставин, слідчим суддею зроблено висновок про те, що ризик переховування ОСОБА_7 не доведений та не обґрунтований, жодний із обов`язків останньою не порушений. На території України остання не перебуває у зв`язку із врятуванням свого життя, що прямо передбачено ст.ст.3, 27 Конституції України.

Дійсно, ОСОБА_7 на адресу Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області 30 06 2024 направила повідомлення щодо причин своєї відсутності на території України. У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій захисник повідомив місце мешкання останньої та контактні засоби зв`язку.

Під час судового розгляду клопотання було встановлено, що слідчим жодних дій, у порядку розділу ІХ КПК України, для проведення слідчих дій з підозрюваною не вживалось.

При цьому слідчий суддя зазначив, що додані до клопотання документи, зокрема протоколи допитів, прямо спростовують твердження сторони обвинувачення про можливий вплив на свідків, оскільки останні під час допиту вказали, що підозрювана на них не впливала. Так, із заяв, наданих свідками та потерпілою, вбачається відсутність будь-якого впливу з боку ОСОБА_7 на їхні покази.

У зв`язку з цим спростовується і факт того, що підозрювана переховується від органу досудового розслідування чи суду, оскільки вона вимушено залишила територію бойових дій в Україні та повідомила про свою актуальну адресу перебування та засоби зв`язку. Питання перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином чи повідомлення їй нової підозри у клопотанні взагалі не підіймалося. Отже, вимоги п.3 ч.2 ст.183 КПК України для обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не дотримано.

За вищевикладених обставин, обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку із скоєнням нетяжкого злочину, неможливо.

Крім того, рішення слідчого (постанова) про оголошення підозрюваної у міжнародний розшук не ґрунтується на законних підставах, адже такі повноваження чинним Кримінально процесуальним кодексом України слідчому не надано.

Міжнародний розшук це регламентований нормами національного та міжнародного законодавства комплекс оперативно-розшукових, інформаційно-довідкових, адміністративно-перевірочних заходів, слідчих (розшукових) дій й негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, що здійснюються на території держав-членів Інтерполу з метою встановлення місця знаходження оголошених у розшук осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді та суду й ухиляються від відбування кримінального покарання.

Органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідне РА НЦБ Інтерполу.

Особа оголошується у міжнародний розшук у такому порядку: ухвалення слідчим або прокурором постанови про оголошення особи у розшук; підготовка та направлення слідчим запиту в Укрбюро Інтерполу, а саме в Департамент міжнародного поліцейського співробітництва; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим чинним законодавством України, міжнародними договорами та внутрішніми документами Інтерполу; направлення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва в Генеральний Секретаріат запиту щодо публікації повідомлення в базі даних; здійснення Генеральним Секретаріатом перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим Правилами Інтерполу щодо обробки інформації; внесення Генеральним Секретаріатом повідомлення, наведеного в запиті, до баз даних Інтерполу й інформування про це всіх НБЦ Інтерполу; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва контролю за оновленням інформації в повідомленні.

Моментом оголошення особи в міжнародний розшук є саме прийняття Генеральним секретаріатом Інтерполу циркулярного повідомлення, що відображається в інформаційній базі Інтерполу. Початком міжнародного розшуку є направлення відповідного повідомлення до РА Укрбюро Інтерполу усіх країн-учасниць.

При цьому особа вважається оголошеною в міжнародний розшук лише за наявності відповідних підтверджуючих документів (довідка, витяг із бази даних Інтерполу; надсилання запиту про розшук та прийняття його до виконання іншою державою, яка не є членом Інтерполу; надсилання запиту про розшук до іншої держави на підставі двосторонньої угоди тощо).

Відсутність на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо особи, яка перебуває в міжнародному розшуку, відповідних підтверджуючих документів (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо) є обґрунтованою підставою для його незадоволення.

Обов`язковою умовою для направлення правоохоронним органом запиту до РА НЦБ Інтерполу щодо міжнародного розшуку особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, є ухвалення слідчим, прокурором постанови про оголошення цієї особи у розшук. Прийняття слідчим, прокурором відповідного процесуального рішення в рамках кримінального провадження є лише першим етапом для оголошення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у міжнародний розшук. На підставі цього рішення у подальшому необхідно підготувати та подати на розгляд компетентного органу РА Укрбюро Інтерполу, а далі Секретаріату, запит та інші передбачені порядком документи. При цьому рішення про оголошення міжнародного розшуку особи здійснюється Генеральний секретаріат Інтерполу і лише за таких умов особа може вважатись такою, що оголошена у міжнародний розшук.

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Посилання слідчого у клопотанні на ст.575 КПК України щодо видачі особи в Україну не ґрунтується на законних підставах, оскільки така процедура у даному кримінальному провадженні не ініційована відповідно до вимог ст.573 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підстави для задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на теперішній час відсутні, а у зв`язку з цим у його задоволенні має бути відмовлено, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі висновки слідчого судді та зазначає, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки відомості, вказані у клопотанні про обрання запобіжного заходу, нічим не підтверджені, а кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не відноситься до категорії тяжких злочинів та має необережний характер.

Зазначене є підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 12 12 2024 року про відмову у застосуванні до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4