Справа № 446/181/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кам`янка-Бузька кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.01.2025 за №0000005 про обвинувачення:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Стрептів Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, такого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 08 січня 2025 року близько 17 години, ОСОБА_4 , з метою незаконної порубки дерев на території природно-заповідного фонду, прибув до лісового масиву у виділ № 16 квартал № 62, що входить до складу природно-заповідного фонду - лісового заказника місцевого значення «Вислобоки», створеного відповідно до рішення XVII сесії VII скликання Львівської обласної ради № 760 від 25 жовтня 2018 року, розташованого у Жовтанецькому лісництві Кам`янка-Бузького ДЛГП «Галсільліс» на території Жовтанецької територіальної громади, поблизу села Вислобоки Львівського району Львівської області. Після чого, перебуваючи у вищевказаному місці, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконну порубку дерев, всупереч вимогам ст. ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 3, 10 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елемента навколишнього природного середовища, діючи умисно, з корисливих мотивів,усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, за допомогою власної ручної пили, цього ж дня, в період часу з 17 години 00 хвилин до 17 години 30 хвилин, ОСОБА_4 здійснив незаконну порубку, шляхом відокремлення від кореня, зрізавши до ступеня припинення росту, два сироростучих дерева породи «Граб» діаметром пня в корі 14 см та 12 см, які відносяться до першої групи лісів, категорія захисності (особливо захисні лісові ділянки), лісові ділянки на особливо охорошуваних частинах «заказників», заподіявши матеріальну шкоду інтересам держави в на загальну суму 8 848 (вісім тисяч вісімсот сорок вісім) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев, вчинена на території природно-заповідного фонду.

27 січня 2025 року між прокурором Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 472, 473, 476 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вказаному в угоді діянні і зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 , за ч. 3 ст. 246 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки. Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував завдані збитки у повному обсязі, може виправитись без відбування покарання, а тому слід застосувати ст. 75 КК України, згідно якої ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. При цьому, ОСОБА_4 в угоді роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості та призначити йому покарання, узгоджене сторонами в угоді, а саме у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Захисник ОСОБА_5 також просив суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та відшкодував завдану ним шкоду.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити укладену між сторонами угоду та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості та вказав, що жодних претензій потерпіла сторона до обвинуваченеого не має, завдана ним шкода відшкодована у повному обсязі.

Розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності НАБУ за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності НАБУ, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд встановив, що дії, які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України. Крім того, судом також встановлено, що обвинувачений цілком розуміє наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови укладеної угоди між прокурором та обвинуваченим не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 246 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин. Угода укладена на добровільних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, такимй, що має на утриманні двоє малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч.1. ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, відшкодування завданої шкоди, яке зокрема підтверджується заявою представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 , в якій повідомлено, що шкода завдана ОСОБА_4 відшкодована в повному обсязі, шляхом перерахунку грошових коштів в сумі 8 848,00 грн. та квитанцією до платіжної інструкції №67 від 27.01.2025 (а.с.116) .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, обмеження волі на строк 3 (три) роки є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Разом з тим, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та його перевиховання без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України.

Заслухавши думку учасників справи, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.01.2025 - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КК України.

Вирішуючи долю речових доказів, зокрема в частині ручної пили для дерева, сірого кольору, металева, суд дійшов висновку щодо її конфіскації з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Беручи до уваги те, що обвинувачений як законний володілець, використав вищевказаний речовий доказ як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та він зберіг на собі його сліди, то такий речовий доказ необхідно конфіскувати. Причому суд відзначає, що будь-яких доказів того, що така річ належить іншій особі, аніж обвинуваченому, матеріали справи не містять.

Одночасно, вирішуючи долю речових доказів в частині двох дерев породи «Граб», довжиною 12 м і 14 м, діаметром стовбура 12 см та 14 см відповідно кожен, то відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, у якій вказано, що речові докази у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, повертаються власнику (законному володільцю), суд дійшов висновку щодо їх повернення за належністю Жовтанецькому лісництву Кам`янка-Бузького ДЛГП "Галсільліс".

Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 січня 2025 року між прокурором Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.01.2025 на два дерева породи «Граб», довжиною 12 м і 14 м, діаметром стовбура 12 см та 14 см відповідно кожен; металеву ручну пилу сірого кольору, належну ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КК України.

Речові докази:

- два дерева породи «Граб», довжиною 12 м і 14 м, діаметром стовбура 12 см та 14 см відповідно кожен вважати повернутими за належністю Жовтанецькому лісництву Кам`янка-Бузького ДЛГП "Галсільліс" відповідно до розписки від 08.01.2025;

- металеву ручну пилу сірого кольору конфіскувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1