Справа № 366/3224/24
Номер провадження 1-кс/366/192/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 с-ще Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

представника власника арештованого майна ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Іванків клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000024, внесеному в ЄРДР 29.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

І. Узагальнені доводи особи, яка подала клопотання

Представник в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням, у якому просив скасувати арешт вантажного автомобіля ГАЗ-3307, 1991 р.в., синього кольору, реєстраційний номер на чорному фоні НОМЕР_2 та технічний талон на цей транспортний засіб серії НОМЕР_3 , виданий 29.07.2022 відділенням ВІДБР ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження, та колоди дерев виду «Сосна звичайна» довжиною по чотири метри кожна колода у кількості п`ятнадцяти одиниць різного діаметру, які чіповані, та передати вказане майно військовій частині НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 05.11.2024 накладено арешт на згадане вище майно, яке належить військовій частині НОМЕР_1 .

26.09.2024 та 01.10.2024 військова частина НОМЕР_4 , до складу якої входить військова частина НОМЕР_1 , їй підпорядковується та перебуває на забезпеченні, отримала від військової частини НОМЕР_5 , розташованої у АДРЕСА_1 , лісоматеріали круглі хвойні діаметром 2024 см і довжиною 46 м у кількості 70 та 50 м3, що підтверджується відповідними нарядами на видачу військового майна та актами приймання-передачі запасів, що додаються.

У зв`язку з браком транспорту для переміщення такої кількості лісоматеріалів до місця їх застосування в зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, командування військової частини НОМЕР_4 звернулося з офіційними листами до Черкаської обласної військової адміністрації з проханням надати заправлені автомобілі для транспортування лісоматеріалів. Лісоматеріали, отримані у військовій частині НОМЕР_5 , були доставлені до зони відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, де дислокується військова частина НОМЕР_1 , з метою забезпечення будівництва фортифікаційних споруд для посилення обороноздатності та протидії потенційним загрозам з території Республіки Білорусь.

Транспортування здійснювалося за допомогою транспорту, наданого Черкаською обласною військовою адміністрацією.

29.10.2024 старший лейтенант ОСОБА_5 , начальник інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , в межах виконання своїх службових обов`язків, через відсутність інфраструктури для обробки лісоматеріалів у зоні відчуження, попередньо домовившись з власниками підприємства, що здійснює деревообробку в с. Оране (ТОВ «Крохмалепродукти Оране»), разом з водієм автомобіля ГАЗ-3307, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , здійснювали перевезення лісоматеріалів для розпилу на дошки, необхідні для облаштування фортифікаційних споруд.

Перевезення здійснювалося автомобілем військової частини НОМЕР_1 марки ГАЗ-3307 із військовим номером НОМЕР_2 .

Приблизно о 8:50 29.10.2024 під час перетину КПП «Дитятки» поліція провела огляд вантажу та супровідних документів. Того ж дня майно військової частини НОМЕР_1 вилучено.

Військова частина НОМЕР_1 в особі її представника за довіреністю 07.11.2024, вих. № 3493нт, звернулася до слідчого СВ ВП № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП у Київській області з клопотанням, в якому просила:

1. Призначити проведення дозиметричного контролю лісоматеріалів колоди дерев виду «Сосна звичайна» різного діаметру, чіповані, довжиною по чотири метри кожна колода в кількості п`ятнадцяти одиниць, що були 29.10.2024 вилучені у військової частини НОМЕР_1 і які зберігаються у Відділенні поліції №?3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП у Київській області.

2. Залучити до проведення дозиметричного контролю лісоматеріалів компетентну установу або фізичну особу, що мають відповідну кваліфікацію, знання та повноваження.

3. Після завершення дозиметричного контролю лісоматеріалів надати військовій частині НОМЕР_1 копію висновку його результатів.

Клопотання отримане ще 07.11.2024, однак станом на 20.03.2025 жодної відповіді на нього не надано.

Військова частина НОМЕР_1 30.01.2025 звернулась з листом до СВ ВП № 3 з проханням надати відповідь про результати розгляду клопотання про проведення дозиметричного контролю, однак станом на 20.03.2025 відповіді не отримано.

За таких обставин, представник в/ч НОМЕР_1 вважає, що відсутні будь-які відомості, які б свідчили про проведення з арештованими лісоматеріалами слідчих дій в рамках досудового розслідування кримінального провадження, що є суттєвим для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, тому арешт майна має бути скасований.

ІІ. Рух клопотання

Клопотання надійшло до суду 20.03.2025.

Судове засідання з розгляду клопотання призначене на 24.03.2025.

ІІІ. Позиції сторін

У судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 підтримав своє клопотання з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки арештоване майно є речовим доказом, з ним проведено радіологічне дослідження на вміст Цезію. Просив долучити до матеріалів справи протоколи радіаційного вимірювання № 594 та № 595, лист ДАЗВ від 20.12.2024 та накладні на відпуск матеріалів на сторону № 003345 від 25.11.2024, № 003346 від 26.11.2024 та № 003349 від 27.11.2024. Такі накладні на думку слідчого підтверджують обізнаність військової частини НОМЕР_1 про необхідність отримання дозволу в ДАЗВ на вивіз лісоматеріалів за межі зони відчуження.

IV. Релевантні джерела права

4.1. межі повноважень слідчого судді

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України)

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК України)

Аналіз наведених положень КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, що належать до його компетенції та винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, тобто в межах порушеного перед ним питання.

4.2. право, що підлягає застосуванню при вирішенні питання про скасування арешту майна

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема: у випадках, передбачених ч.6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно зі ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти росії" від 06.11.2008 року, де зазначались порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), та у справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що обґрунтованим арештом майна є такий арешт, накладених ухвалою слідчого судді (суду), постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та яким надано належну оцінку.

Необґрунтованість накладення арешту у розумінні абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України у взаємозв`язку з ст. 94, 370 КПК України є підставою для скасування такого арешту слідчим суддею, судом першої інстанції без скасування судового рішення з підстав недотримання норм матеріального та/або процесуального права.

У свою чергу, надання оцінки законності судовому рішенню слідчого судді, суду першої інстанції про накладення арешту майна до повноважень слідчого судді не входить. Така оцінка надається судом апеляційної інстанції.

Таким чином, кримінальне процесуальне законодавство надає право слідчому судді, суду скасувати арешт майна, накладений рішенням слідчого судді суду першої інстанції, з таких підстав:

у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба;

арешт на майно накладено необґрунтовано.

Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка подає клопотання про скасування арешту майна.

V. Межі розгляду клопотання

Зміст клопотання про скасування арешту майна зводиться до того, що в подальшому в застосуванні арешту майна відпала потреба через імовірне не проведення з арештованим майном слідчих дій, про що свідчить ігнорування клопотань в частині проведення радіологічного дослідження та надання їх результатів військовій частині НОМЕР_1 .

VI. Встановлені слідчим суддею обставини справи

05.11.2024 ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області у справі № 366/3224/24 частково задоволено клопотання прокурора Дарницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024, внесеному в ЄРДР 29.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та вирішено:

Накласти арешт на вилучений 29.10.2024 на КПП «Дитятки» зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, вантажний автомобіль марки «ГАЗ», моделі «3307», 1991 р.в., синього кольору, реєстраційний номер на чорному фоні НОМЕР_2 та технічний талон на цей транспортний засіб серії НОМЕР_3 , виданий 29.07.2022 відділенням ВІБДР ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить військовій частині НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження.

Автомобіль «ГАЗ», моделі «3307», 1991 р.в., реєстраційний номер на чорному фоні НОМЕР_2 та технічний талон серії НОМЕР_3 передати власнику на відповідальне зберігання.

Накласти арешт на вилучені колоди дерев виду «Сосна звичайна» довжиною по 4 метри кожна у кількості 15 одиниць різних діаметрів, які чіповані та на вивезення яких за межі Чорнобильської зони відчуження були відсутні дозвільні документи, залишивши на зберігання у ВП № 3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (далі спірне майно)

Зверненню прокурора до слідчого судді з наведеним клопотанням слугувала необхідність у збережені майна як речового доказу у кримінальному провадженні.

Ухвала у встановленому КПК України порядку до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась та набрала законної сили.

Згідно з довідкою старшого слідчого СВ ВП № 3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 29.10.2024, спірне майно станом на дату видачі довідки перебуває на території ВП № 3 в м. Чорнобиль по вул. К. Маркса, 17.

Надані представником військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 до клопотання про скасування арешту майна документи (наряди № 343/3/4/2024-706, 343/3/4/2024-782, акти приймання-передачі, ) є копіями, виконаними в неналежній якості, зміст яких повно дослідити неможливо.

Враховуючи неналежну якість поданих документів та доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку зазначити в цій ухвалі обставини, встановлені в ухвалі від 05.11.2024, оскільки зміст доводів клопотання є аналогічний змісту попередньо встановлених обставин в судовому рішенні.

Представник в/ч НОМЕР_1 не надав слідчому судді повний текст ухвали від 05.11.2024 про арешт майна, однак, з наданої вступної та резолютивної частини ухвали вбачається номери судової справи та судового провадження.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного реєстру судових рішень.

Згідно з повним текстом ухвали від 05.11.2024 встановлено таке.

Згідно з наданими представником в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 копіями документів, слідчим суддею встановлено таке.

11.09.2024 в/ч НОМЕР_5 як вантажовідправник передав в/ч НОМЕР_4 лісоматеріали круглі хвойні PinSCD 2a (20-24) 1.2 (4-6) у розмірі 70 куб. м (наряд № 343/3/4/2024-706_л, акт приймання-передачі запасів № 26 від 26.09.2024)

26.09.2024 в/ч НОМЕР_5 як вантажовідправник передав в/ч НОМЕР_4 лісоматеріали круглі хвойні PinSCD 2a (20-24) 1.2 (4-6) у розмірі 50 куб. м (наряд № 343/3/4/2024-782_л, акт приймання-передачі запасів № 29 від 01.10.2024)

23.09.2024 та 01.10.2024 в/ч НОМЕР_4 звернулась з листом до Черкаської ОВА з проханням виділити автомобільний транспорт для перевезення круглих лісоматеріалів діаметром 20-24 см, довжиною 4-6 м в кількості 70 (лист від 23.09.2024) та 50 (лист від 01.10.2024) з в/ч НОМЕР_5 до в/ч НОМЕР_4 (розташування в зоні відчуження ЧАЕС), які будуть використані для будівництва фортифікаційних споруд.

29.10.2024 в/ч НОМЕР_1 звернулась до ТОВ «Крохмалепродукти Оране» з листом-зверненням, у якому просила посприяти для обороноздатності країни здійснити розпил лісоматеріалів на дошки.

Відповідно до дорожнього листа від 28.10.2024 (дійсний до 01.11.2024) № 2211, автомобіль ГАЗ 3307 з д.н.з. НОМЕР_2 в/ч НОМЕР_1 під керуванням водія, солдата ОСОБА_7 (старший машини ст. л-нт. ОСОБА_8 ) мав рухатись за маршрутом м. Чорнобиль с. Оране.

07.11.2024, представник в/ч НОМЕР_1 за вих. № 3493нт, звернулася до слідчого СВ ВП № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП у Київській області з клопотанням, в якому просив:

1. Призначити проведення дозиметричного контролю лісоматеріалів колоди дерев виду «Сосна звичайна» різного діаметру, чіповані, довжиною по чотири метри кожна колода в кількості п`ятнадцяти одиниць, що були 29.10.2024 вилучені у військової частини НОМЕР_1 і які зберігаються у Відділенні поліції №?3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП у Київській області.

2. Залучити до проведення дозиметричного контролю лісоматеріалів компетентну установу або фізичну особу, що мають відповідну кваліфікацію, знання та повноваження.

3. Після завершення дозиметричного контролю лісоматеріалів надати військовій частині НОМЕР_1 копію висновку його результатів.

Клопотання отримане 07.11.2024 про що свідчить відмітка на клопотанні.

14.12.2024 на замовлення ВП № 3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ДСП «ЕКОЦЕНТР» провело вимірювання деревини сосни (протокол радіаційного вимірювання № 595), що відібрана на території ВП № 3 Вишгородського РУП, за результатом чого встановлено, що надана на дослідження деревина не відноситься до радіоактивних відходів (питома активність Цезію 66 (24) при нормативах 600 та 60)

Аналогічне дослідження з аналогічними результатами проведено з корою деревини протокол радіаційного вимірювання № 594).

З наданого слідчим листа Державного агентства з управління зоною відчуження від 20.12.2024 вбачається, що ОСОБА_9 (водія арештованого ухвалою слідчого судді від 05.11.2024 автомобіля) протягом 2024 року дозвіл на право переміщення за межі зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення 15 колод деревини не надавався. У 2024 році в/ч НОМЕР_1 надавались дозволи на переміщення за межі зони відчуження лісоматеріалів (копії додаються)

З наданих слідчим накладних №№ 003345 від 25.11.2024, 003346 від 26.11.2024 та 003349 від 27.11.2024 вбачається, що в/ч НОМЕР_1 надавався дозвіл на вивезення лісоматеріалів за межі зони відчуження.

30.01.2025, командир в/ч НОМЕР_1 за вих. № 40/260нт, через програму СЕД звернулася до слідчого СВ ВП № 3 (м Чорнобиль) з листом, у якому просив повідомити про результати розгляду клопотання від 07.11.2024.

Відповіді на це клопотання в матеріалах справи немає, слідчий копії такої відповіді не надав.

VII. Оцінка слідчого судді

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

Диспозиція ч. 1 ст. 267-1 КК України з урахуванням положень ч. 2 ст. 15 КК України передбачає кримінальну відповідальність за закінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення без надання передбаченого законом дозволу або проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного і тваринного походження, промислової або іншої продукції, тварин, риби, рослин або будь-яких інших об`єктів.

Клопотання подане з тієї підстави, що в подальшому арешті відпала потреба з огляду на обставини, викладені в розділі V цієї ухвали.

8.1 Щодо скасування арешту на транспортний засіб з технічним талоном.

Ухвалою слідчого судді від 05.11.2024 накладено арешт на вилучений 29.10.2024 на КПП «Дитятки» зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, вантажний автомобіль марки «ГАЗ», моделі «3307», 1991 р.в., синього кольору, реєстраційний номер на чорному фоні НОМЕР_2 та технічний талон на цей транспортний засіб серії НОМЕР_3 , виданий 29.07.2022 відділенням ВІБДР ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить військовій частині НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження.

При цьому, автомобіль з технічним талоном переданий власнику на відповідальне зберігання.

У клопотанні про арешт майна представник в/ч НОМЕР_1 не обґрунтував, які обставини свідчать про те, що в подальшому відпала потреба в накладенні арешту на транспортний засіб.

Слідчий суддя зауважує, що з огляду на правову кваліфікацію кримінального провадження та диспозицію статті КК України, тимчасово вилучений транспортний засіб є знаряддям імовірно вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, арешт накладений шляхом заборони відчуження, що не позбавляє військову частину ним користуватись для виконання завдань військової служби.

Скасування арешту майна у цьому випадку матиме наслідком спричинення існування ризику відчуження автомобіля як речового доказу у кримінальному провадженні.

За таких обставин, в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

8.2. Щодо скасування арешту на деревину.

В обґрунтування клопотання в цій частині представник в/ч НОМЕР_1 зазначив, що з вилученою деревиною не проводяться жодні слідчі дії і військові частині не надаються відповіді про проведення таких дій.

Однак, під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що з деревиною проводилось дослідження на предмет наявності на ній радіоактивного забруднення.

З огляду на правову кваліфікацію кримінального провадження та диспозицію статті КК України, арештована деревина є предметом імовірно вчиненого кримінального правопорушення.

Слід відзначити, що за результатами проведених досліджень арештована деревина не є радіоактивними відходами, оскільки щільність її забруднення є меншою від встановлених норм.

Однак, така обставина не є визначальною, оскільки предметом кримінального правопорушення за ст. 267-1 КК України є будь-які речі, що вивозяться (мають намір вивозитись) із зони відчуження і дозвіл на вивезення арештованої деревини Державним агентством з управління зоною відчуження не надавався.

Сам факт ненадання відповідей на клопотання військової частини про проведенні з речовими доказами слідчі дії не є підставою для скасування арешту майна, оскільки не нівелюють собою потребу в необхідності подальшого накладення арешту.

Інших доводів, які б свідчили про те, що в подальшому арешті відпала потреба, на обґрунтування поданого клопотання не заявлено.

Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство України з управління зоною відчуження, затверджене постановою КМУ від 22.10.2014 № 564 (далі Положення) Державне агентство України з управління зоною відчуження (ДАЗВ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів та який реалізує державну політику у сфері управління зоною відчуження і зоною безумовного (обов`язкового) відселення, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення об`єкта Укриття на екологічно безпечну систему, а також здійснює державне управління у сфері поводження з радіоактивними відходами на стадії їх довгострокового зберігання і захоронення (далі - поводження з радіоактивними відходами).

За пп. 1 п. 4 Положення, ДАЗВ відповідно до покладених на нього завдань у сфері управління зоною відчуження і зоною безумовного (обов`язкового) відселення видає, зупиняє та скасовує (у межах зони відчуження і відселеної частини зони безумовного (обов`язкового) відселення) спеціальні дозволи на винесення або вивезення із зон будівельних матеріалів і конструкцій, машин і устаткування, домашніх і побутових речей, іншого рухомого майна, землі, глини, піску, торфу, деревини, а також заготівлю і вивезення рослинних кормів, лікарських рослин, грибів, ягід та інших продуктів побічного лісокористування, крім зразків для наукових цілей.

Слідчий суддя зазначає, що надання дозволу на вивезення речей із зони відчуження належить до виключної компетенції Державного агентства з управління зоною відчуження.

Отримання відповідного дозволу від ДАЗВ на вивезення арештованої деревини матиме значення для вирішення питання про скасування арешту майна.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слід відмовити.

ІХ. Щодо можливості оскарження ухвали в апеляційному порядку

Касаційний кримінальний Суд у складі Верховного Суду (ККС ВС) в ухвалі від 23.01.2024 у справі №569/19829/21, вирішуючи питання про можливість оскарження ухвал слідчого судді про скасування арешту майна чи відмову у скасуванні арешту дійшов до таких висновків.

Якщо визнати рівнозначність як первісного, так і наступного рішення в контексті права на володіння майном, це свідчить про те, що сторонам має бути доступним апеляційне оскарження рішень, які стосуються арешту майна (п. 15 ухвали)

На відміну від рішень, що стосуються первісного рішення про арешт або відмову у арешті майна, рішення, що стосуються подальшої долі арештованого майна, - про скасування або відмову у скасуванні арешту майна, - прямо не згадані в статті 309 КПК. Однак це не означає, що законодавець тим самим висловив заборону на оскарження таких рішень, оскільки такий підхід важко обґрунтувати виходячи із завдань кримінального судочинства, і колегія суддів вважає, що право на таке оскарженні імпліцитно міститься у пункті 9 частини 1 статті 309 КПК (п. 16 ухвали).

За п. 27 ухвали, якщо використовувати сутнісний підхід до визначення характеру рішень щодо арешту майна під час кримінального провадження, то ухвалою про скасування арешту майна слідчий суддя припиняє дію попередньої ухвали про арешт і фактично відмовляє у продовженні раніше накладеного арешту на майно, і, навпаки, відмовляючи у скасуванні арешту майна, суддя фактично продовжує дію попередньої ухвали про арешт майна. Тому, незважаючи на різні назви рішень щодо арешту майна, що зумовлюється тим, що одні з них є первісними, а інші наступними, вони всі стосуються одного і того ж питання і тягнуть за собою подібні правові наслідки для права на мирне володіння майном.

Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна (п. 28 ухвали).

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 169, 170, 174, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання відмовити.

Копію ухвали надати слідчому та представнику військової частини НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1