Справа № 931/382/24
Провадження № 1-кп/931/34/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 16 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колона Іваничівського району Волинської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Локачинського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Епізод, який інкримінується ОСОБА_5 , стосується того, що 15.01.2024 близько 13 год, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 24 селища Локачі Володимирського району Волинської області, побачив, як у неповнолітньої ОСОБА_7 з кишені випав мобільний телефон, в подальшому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом та раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, який затверджено Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", підняв його із землі та помістив до своєї сумки, таким чином, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A04s», IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 , чим спричинив майнову шкоду потерпілому на суму 2849,67 грн.

Органом досудового розслідування вказані умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані, як вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за епізодом від 15 січня 2024 року щодо викрадення мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A04s» у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 3028 грн.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в судове засідання за викликом не прибули про дату, час та місце розгляду судового провадження були повідомлені належним чином. В матеріалах кримінального провадження наявні заяви останніх, в яких вони просять кримінальне провадження розглянути у їх відсутність.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника та просив кримінальне провадження відносно нього, з підстав зазначених захисником, закрити. Також вказав, що ним визнаються обставини щодо вказаного епізоду, який викладений в обвинувальному акті і йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за роз`яснених судом (нереабілітуючих) підстав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого та закриття кримінального провадження за епізодом 15.01.2024 року.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання.

Водночас думка потерпілої по іншому епізоду в даному випадку не перешкоджає вирішенню питання про закриття кримінального провадження з наведених підстав.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 7 ст. 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року (Закон №3886-ІХ), яким викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, якою визначено, що викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки покращує становище особи.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинив 15.01.2024 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2024 року в розмірі 3028 грн.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 01 січня 2024 року становив 3028 гривень, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2024 році, настає, якщо вартість майна становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 3028 гривень.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна згідно обвинувального акту становить 2849,67 грн, що є меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вказані дії ОСОБА_5 за епізодом 15.01.2024 не можуть бути кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що відбулась часткова декриміналізація вчиненого обвинуваченим діяння через втрату чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження та розуміння ним наслідків закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України в частині обвинувачення за наведеним вище епізодом, а тому клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 372,376,479-2 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 16 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом 15 січня 2024 року), закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити прокурору для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 09:30 год 22.01.2025.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1