Справа № 164/3102/24
п/с 1-в/164/209/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироку до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність до вимог закону вироків, зокрема вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року. Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. На даний час він відбуває покарання у державній установі „Маневицька виправна колонія № 42.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, який просив вирішити клопотання за розсудом суду, висновок прокурора, який просив відмовити в клопотанні, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2024 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України остаточне покарання призначено за сукупністю злочинів у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання по теперішньому вироку більш суворим Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.12.2022 року, відраховуючи відбуття покарання з 30.08.2022 року. ОСОБА_5 засуджений за вчинення 25.09.2018 крадіжки майна вартістю 7 583 грн. 07 коп.

Згідно вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. ОСОБА_5 засуджений за вчинення 30.08.2022 крадіжки майна вартістю 4 920 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2018 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 881 гривня, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1762 гривні. Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинено крадіжку майна, що мало місце 25.09.2018, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2024 року;

- вчиненоОСОБА_5 крадіжку майна, що мало місце 30.08.2022, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року та беручи до уваги, що вартість викраденого майна шляхом крадіжок за вказаними епізодами перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2018-2022 роки,вказані діяння є кримінальними правопорушеннями - злочинами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироку відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від подальшого відбування покарання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1