УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2025 (справа № 761/8139/25) у кримінальному провадженні № 0000089 від 27.01.2025,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 35645) клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2025 (справа № 761/8139/25) у кримінальному провадженні № 0000089 від 27.01.2025.

Адвокат у клопотанні зазначає, що слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 27.01.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста від 04.03.2025 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та з метою збереження речових доказів накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку 20.02.2025 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон чорного кольору марки ОРРО А78, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕТ 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картками оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , які належить ОСОБА_4 .

На думку адвоката, підстави, які були на момент накладення арешту, на цей час відсутні, а тому надалі в застосуванні цього заходу відпала потреба. Також адвокат зазначає, що у цьому кримінальному провадженні повідомлення про підозру жодній особі не повідомлялось, у матеріалах відсутні будь-які фактичні дані, які вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-2 КК України.

Враховуючи вищевикладене, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2025 (справа № 761/8139/25) у кримінальному провадженні № 0000089 від 27.01.2025.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 10.04.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 11.04.2025 клопотання передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судове засідання заявник не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Водночас через канцелярію суду адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання. Однак, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на електронну адресу суду надіслав лист в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту майна та просить проводити розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 27.01.2025.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2025 (справа № 761/8139/25) накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведеного 20.02.2025 обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон чорного кольору марки OPPO А78, серійний номер НОМЕР_6 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картками оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 .

При цьому, як вбачається зі змісту зазначеної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Слідчим суддею також встановлено, що хоча досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 27.01.2025 триває, проте у кримінальному провадженні проведені необхідні слідчі дії відносно арештованого майна.

Частина 1 статті 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що протягом часу після накладення арешту, який необхідний був на певній стадії досудового розслідування, щоб виправдати подальше розслідування із встановленням обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, доказового значення майна відповідно до ст. 98 КПК України не здобуто.

Одночасно вирішуючи клопотання, необхідно врахувати загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності.

За таких обставин, враховуючи позицію прокурора, який не заперечував проти клопотання адвоката про скасування арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання та доведеності, що в подальшому відпали обставини, які слугували підставою для вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення у виді арешту.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2025 (справа № 761/8139/25) у кримінальному провадженні № 0000089 від 27.01.2025 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2025 (справа № 761/8139/25), вилученого 20.02.2025 під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон чорного кольору марки OPPO А78, серійний номер НОМЕР_6 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картками оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7