23.12.2024
Справа № 335/3404/24
Провадження № 1-кп/331/626/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальними актами відносно ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.5 ст.186, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.5 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження з обвинувальними актами відносно ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.5 ст.186, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.5 ст.186 КК України.

І

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання прокурор обґрунтував тим, що ризики, які були підставою для застосування вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати, оскільки ризики, що мали місце на стадії досудового розслідування, наразі не зменшились та не змінились.

Захисник ОСОБА_9 - ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав свого захисника.

Інші учасники справи поклались на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, що віднесені до тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених організованою групою, під час дії військового стану, а тому суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_9 , може вдатись до спроб переховуватися від суду, оскільки обвинувачений вже перебував у розшуку по іншому кримінальному провадженні, та без перешкод може залишити будь-яке місце проживання, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також зазначає, що у відношенні ОСОБА_9 вже слухається в суді кримінальне провадження за аналогічні злочини, по якому ним порушено умови перебування під домашнім арештом, судом було застосовано привід у судове засідання, а по іншому кримінальному провадженню оголошено у розшук.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

Тому, враховуючи вищенаведене, клопотання прокурора підлягає задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_9 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави.

ІІ

Прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлено клопотання про призначення справи до судового розгляду на підставі обвинувальних актів, які в подальшому судом об`єднані в одне провадження щодо обвинувачених, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до судового розгляду проте просив суд об`єднати справу з іншим кримінальним провадженням щодо обвинувачених, яке слухається колегією суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відносно ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ст.348, ст.257, ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_12 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_14 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_16 підтримала клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо об`єднання кримінальних проваджень.

Обвинувачені підтримали своїх захисників.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти об`єднання кримінальних проваджень, мотивуючи своє заперечення тим, що вищевказане кримінальне провадження слухається колегіальним складом суду, вже перебуває на стадії судового розгляду, запобіжні заходи у вказаному кримінальному провадженні до обвинувачених не застосовані, на відміну від даного кримінального провадження по якому до обвинуваченого ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а враховуючи об`ємність щодо кількості осіб, які беруть участь у справі, та колегіальний розгляд справи, у разі об`єднання справ в одне провадження буде складність у призначенні судових засідань, оскільки треба буде узгодити розклад судових засідань трьох суддів та трьох захисників по справі, а також прокурора. Тому, враховуючи вищенаведене вважав за недоцільне об`єднання кримінальних проваджень в одне.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та провести підготовку до судового розгляду.

Вирішуючи питання про призначення судового розгляду справи, суд виходить з того, що даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття та зупинення кримінального провадження або для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено, кримінальне провадження підлягає розгляду Жовтневим районним судом міста Запоріжжя.

Крім того , суд вважає що клопотання захисника ОСОБА_4 про об`єднання кримінальних проваджень задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в провадженні колегії суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відносно ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ст.348, ст.257, ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_12 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_14 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, визначено порядок дослідження доказів та оголошено обвинувальний акт прокурором.

Запобіжні заходи обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні судом не обирались.

Враховуючи вищенаведене, та кількість осіб які приймають участь у справі, колегіальний судовий розгляд справи, суд вважає за недоцільне щодо об`єднання справ в одне провадження, тому в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 необхідно відмовити.

ІІІ

До суду 02.12.2024 року надійшло клопотання ОСОБА_17 , дружини обвинуваченого ОСОБА_8 про повернення застави.

Своє клопотання ОСОБА_17 обґрунтувала тим, що 28.11.2023 р. ухвалою слідчою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя її чоловіку, ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 26.01.2024р. включно, з правом звільнення під заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 268 400 гри. (к.п. 0000367 від 04.03.2023р.)

Вказаною ухвалою, після внесення застави і звільнення з-під варти на ОСОБА_8 були покладені певні обов`язки, в межах строку дії даної ухвали, до 26.01.2024 р.

Строк дії обов`язків закінчився та не був продовжений відповідно ухвали слідчого судді Орджонікідзсьською районною суду м.Запоріжжя від 02.02.2024 р.

20.11.2023 р. була внесена застава, та ОСОБА_8 звільнено з-під варти.

Термін дії застави встановлено у 2 місяці. Відповідно ст. 203 КГІК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (продовження строку запобіжного заходу ).

Таким чином, строк дії даного запобіжного заходу скінчився 26.01.2024 року запобіжний захід припинив свою дію.

З клопотанням до слідчого судді про продовження дії застави прокурор не звертався.

Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_17 наразі має скрутне майнове становище, кредитні борги, на утриманні трьох малолітніх дітей, тому просить суд повернути їй заставу у розмірі 268 400 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Інші обвинувачені та захисники поклались на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

29.11.2023 року за ОСОБА_8 було внесено заставу у сумі 268 400 гривень.

Разом з тим, обов`зяки покладені на обвинуваченого продовжені не були, з відповідним клопотанням до суду прокурор не звертався, на протязі всього часу знаходження справи у суді, обвинуваченим обов`язки не порушені.

За таких обставин, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання ОСОБА_17 про повернення застави.

ІV

До суду 02.12.2024 року надійшло клопотання ОСОБА_17 , дружини обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування арешту майна.

В своєму клопотанні ОСОБА_8 зазначено, що 10.10.2023 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя 335/9246/23, 1-кс/335/2683/2023 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 про накладення арешту на автомобіль Mercedes-Benz Е 200 К, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Даний автомобіль є приватною власністю ОСОБА_17 та придбаний останньою до шлюбу з ОСОБА_8 . Автомобіль перебуває у володінні та користуванні останньої, під час обшуку у вказаному авто не знайдено предметів, які б становили доказове значення для кримінального провадження .

У судовому засіданні ОСОБА_17 клопотання підтримала.

Інші учасники справи поклались на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали справи, які знаходяться у розпорядження суду, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, судом встановлено, що 10.10.2023 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя 335/9246/23, 1-кс/335/2683/2023 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 про накладення арешту на автомобіль Mercedes-Benz Е 200 К, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказаний автомобіль на праві приватної власності належить ОСОБА_17 , та був придбаний до шлюбу з ОСОБА_8 .

Враховуючи всі обставини справи, суд не вбачає даних, які б указували на доцільність продовження застосування такого обмежувального заходу, як накладення арешту і вважає можливим скасувати накладений арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 184, 194, 314, 315, 316, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Прийняти до розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.5 ст.186, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.5 ст.186 КК України.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.5 ст.186, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.5 ст.186 КК України на 10 годину 30 хвилин 27.01.2025 року.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» на два місяці, без права внесення застави, а саме до 23 лютого 2025 року, включно.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про об`єднання кримінальних проваджень відмовити.

Клопотання ОСОБА_17 про повернення застави задовольнити.

Повернути ОСОБА_17 суму внесеної застави відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_19 від 28.11.2023 року, справа №335/9246/23, у розмірі 268 400 грн., отримувач ТУ ДСА в Запорізькій області, код отримувача 26316700, рахунок отримувача UA0001205, надавач платіжних послуг отримувача Державна казначейська служба України м.Київ. (квитанція до платіжної інструкції 0.0..1 від 28.11.2023 р. на суму 268 400 грн.)

Клопотання ОСОБА_17 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10.10.2023 року, 335/9246/23, 1-кс/335/2683/2023, на автомобіль Mercedes-Benz Е 200 К, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, в частині продовження запобіжного заходу, протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1