Справа № 761/3860/25
Провадження № 1-кс/761/3179/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 009 51 від 10.10.2024 про арешт майна,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_4 про накладення у кримінальному провадженні арешту на тимчасово вилучене майно.

На обґрунтування клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням СБ України за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 не пізніше 20.11.2024, використовуючи у багатоплатформному месенджері, що надає опціональні наскрізні зашифровані чати - «Telegram», зв`язався із користувачем, який використовує номер стільникового зв`язку оператора мобільного зв`язку РФ, який у свою чергу, як встановлено досудовим розслідуванням залучає громадян України до протиправної діяльності направленої на збір інформації стосовно дислокацій стратегічно важливих об`єктів, в тому числі військових частин, об`єктів критичної інфраструктури на території України, зокрема у східній частині України, з метою здійснення вогневих уражень по таких об`єктах силами РФ.

Під час спілкування ОСОБА_6 з вищевказаним користувачем, який є представником держави агресора - РФ, останній запропонував ОСОБА_6 за грошову винагороду здійснювати фото, відео зйомку військових об`єктів на території міста Києва, на умовах повної конфіденційності.

ОСОБА_6 , у свою чергу, усвідомлюючи, що користувач у месенджері «Telegram» є представником держави-агресора та, маючи на меті завдати шкоду обороноздатності та державній безпеці України, добровільно погодився на співпрацю з представником РФ, усвідомлюючи протиправний характер своїх дії та наслідки таких дій.

У подальшому, на виконання вказівок вказаного вище представника РФ, з метою надання допомоги країні-агресору у проведені підривної діяльності проти України, ОСОБА_6 почав здійснювати розвідувальну діяльність на території міста Києва - напрямком якої було надання представнику РФ вичерпної інформацію про розташування об`єктів критичної інфраструктури, місць дислокації підрозділів Сил оборони України, місць можливого зберігання та ремонту військової техніки, місць підготовки військовослужбовців ЗС України, наслідки обстрілів та уражень силами РФ будівель у місті Києві.

ОСОБА_6 27.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Під час особистого обшуку ОСОБА_6 27.01.2025 виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «TP-Link Neffos», моделі: «TP910A», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сірого кольору, з карткою оператора «ВФ Україна», номер мобільного: НОМЕР_3 та з карткою оператора «Lifecell», номер мобільного: НОМЕР_4 .

Вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_6 майно постановою слідчого від 27.01.2025 визнано речовими доказами.

У зв`язку з тим, що це майно є тимчасово вилученим, з метою його збереження, слідчий просив накласти на нього арешт.

У судове засідання слідчий не з`явився, просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна чи його представник також у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК та причетність до його вчинення ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчим та матеріалами клопотання доведено, що вилучене у ході проведення обшуку майно містить інформацію про обставини вчинення злочину та є доказами у цьому кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для задоволення ініційованого слідчим клопотання.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 009 51 від 10.10.2024 за ч. 2 ст. 111 КК України арешт на майно:

-мобільний телефон «TP-Link Neffos», моделі: «TP910A», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сірого кольору, з карткою оператора «ВФ Україна», номер мобільного: НОМЕР_3 , та з карткою оператора «Lifecell», номер мобільного: НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1