Справа № 191/886/25
Провадження № 1-кс/191/260/25
У Х В А Л А

іменем України

28 березня 2025 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000214, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 року до суду звернулася слідча із вищевказаним клопотанням, посилаючись на те, що слідчим відділом Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.02.2025 до Синельниківського РУП звернулась ОСОБА_5 з заявою про зникнення безвісти сина ОСОБА_6 , 1996 р.н. 18.02.2025 відомості внесено до ЄРДР під №0000214 за фактом зникнення безвісти ОСОБА_6 . 20.02.2025 в підвалі на території домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_7 з чисельними тілесними ушкодженнями голови та тулубу. В подальшому встановлено, що 12.02.2025 в вечірній час доби ОСОБА_8 , 1984 р.н., знаходячись в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , спричинив чисельні тілесні ушкодження по голові та тулубу ОСОБА_9 , 1996 р.н., від яких останній помер на місці, та сховав його труп в підвалі. (ЄО №2746 від 17.02.2025 р.).

В ході допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що 12.02.2025 приблизно о 21.00 годин вона разом з ОСОБА_11 привела за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше незнайомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_12 погрітися (в будинку знаходився її співмешканець ОСОБА_8 та сусідка ОСОБА_13 ). В ході розпиття спиртного ОСОБА_12 кинув в ОСОБА_14 чашку та між ними розпочалася бійка (на той момент ОСОБА_15 пішов, а ОСОБА_13 перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та спала). ОСОБА_10 почала їх розбороняти (вона була одягнена в куртку чорно-білого кольору з кольоровою підкладкою) та кров потрапила їй на одяг. Після того ОСОБА_10 пішла в сусідню кімнату, а коли через деякий час вийшла, то побачила, що ОСОБА_12 лежить в коридорі весь в крові і ОСОБА_10 злякавшись пішла ночувати до своєї матері. Наступного дня вона прийшла до ОСОБА_14 додому та побачила, що ОСОБА_12 лежить в тому ж положенні в коридорі без ознак життя. Після того вони разом з ОСОБА_16 перетягнули труп до літньої кухні на території вищевказаного домоволодіння і ОСОБА_17 скинув його в підвал.

27.03.2025, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видала куртку чорно-білого кольору з кольоровою підкладкою зі слідами РБК.

Таким чином, вилучена в ході огляду предмету куртка чорно-білого кольору з кольоровою підкладкою зі слідами РБК, має важливе значення для кримінального провадження, адже містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому згідно з ч.1 ст.98 КПК України, вона має ознаки речового доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.98 КПК України вказані речі мають ознаки речових доказів у кримінальному провадженні, так як могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є першоджерелом, що потребує відповідних судових експертних досліджень, у тому числі для доведеності причетності ОСОБА_18 до вчинення вказаного вище кримінального правопорушення.

Просить накласти арешт на майно у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження вилученої в ході огляду предмету від 27.03.2025, а саме: куртки чорно-білого кольору з кольоровою підкладкою зі слідами РБК.

Слідчий та прокурор у письмових заявах просили задовольнити клопотання та здійснити його розгляд без їх участі.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 18.02.2025 року внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за № 0000214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В рамках кримінального провадження слідчим СВ Синельниківського РУП вилучена в ході огляду предмету 27.03.2025 року - куртка чорно-білого кольору з кольоровою підкладкою зі слідами РБК, яка відповідно до постанови слідчого визнана речовим доказом у дані справі.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Також, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на вилучене майно з метою його збереження.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому у застосуванні цього заходу відпаде потреба.

З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникає необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, оскільки, воно має значення речового доказу та вказує на вчинення кримінального правопорушення, тому заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 98, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000214, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження вилученої в ході огляду предмету від 27.03.2025, а саме: куртки чорно-білого кольору з кольоровою підкладкою зі слідами РБК.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1