У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

учасника судового провадження:

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7

на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000620.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доповнень до неї.

Захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру щодо ОСОБА_7 , а об`єднане кримінальне провадження №0000564 від 10.06.2020 закрити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та доповнення до неї.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження через несвоєчасне вручення повного тексту оскаржуваної ухвали.

Захисник вважає, що в діях підозрюваної ОСОБА_7 відсутні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.190 КК України, оскільки правовідносини, що склалися носять виключно цивільно-правовий характер, Тому, дане кримінальне провадження підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На думку апелянта, висновки, викладені слідчим та прокурором в тексті повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, є такими, що не відповідають фактичним, встановленим обставинам справи, ґрунтуються виключно на припущеннях.

Вказав, що повідомлення про підозру складено та вручено ОСОБА_7 без залучення та участі захисника, що є порушенням вимог ст. 52 КПК України. Під час повідомлення ОСОБА_7 про підозру, їй не зачитано її права та обов`язки, відповідно позбавлена можливості їх реалізовувати, чим в чергове порушені її права.

Зауважує, що саме в діях представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 та нотаріуса ОСОБА_10 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 та ч. 5 ст. 190 КК України, оскільки саме вони, діючи за попередньої змови групою осіб, шляхом обману та зловживання довірою, вжили усіх заходів, спрямованих на заволодіння нерухомим майном, яке на праві власності належить ТОВ Агентство «Медиус-Плюс».

Апелянт запевнює у фіктивності існування ОСОБА_8 , персональні дані якого тривалий час використовуються зацікавленими особами з метою легалізації грошових коштів та здійснення рейдерського захоплення нерухомого майна третіх осіб з використанням зв`язків з посадовими особами в правоохоронних органах Миколаївської та Одеської областей, які з метою сприяння незаконній діяльності вказаних осіб використовують службове становище та владу всупереч інтересам служби.

Вказав, що підозрювана добровільно здійснила своєчасне погашення боргу та не відмовляється повернути залишок коштів для погашення боргу.

Звертає увагу суду на той факт, що кримінальне провадження №0000620 від 08.11.2023, в якому 13.08.20214 ОСОБА_7 повідомлено про підозру, за процесуальним рішення прокурора було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000564 від 10.06.2020, які за своєю фабулою є ідентичними.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2021 (справа № 757/65315/21-к) продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000564 від 10.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на 12 місяців, тобто до 09.12.2022 включно, та в подальшому не продовжувався.

Відповідно, після прийняття процесуального рішення про об`єднання двох ідентичних кримінальних проваджень, перебіг строку досудового розслідування відраховується з 10.06.2020, закінчився та не продовжувався.

На думку апелянта, даний факт свідчить про те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру поза строками досудового розслідування кримінального провадження, що є істотним порушенням норми процесуального права та є неприпустимим.

У доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначив, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000620 від 08.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

13.08.2024 у вказаному кримінальному провадженні №0000620 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000564 від 10.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

08.12.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 08.12.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000564 від 10.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на дванадцять місяців, тобто до 09.12.2022 включно та в подальшому не продовжувався. Апелянт наголосив, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Зазначив, що ще 05.07.2024 в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000620 слідчий допитав в якості свідка Орла, який обґрунтовуючи свою відмову в наданні показань, повідомив про наявність ідентичного кримінального провадження за №0000564 від 10.06.2020.

Відповідно, ані слідчий, ані прокурор з моменту внесення в ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні за № 0000620 не виконали своїх прямих службових обов`язків та не перевірили відомості щодо наявності в ЄРДР ідентичних кримінальних проваджень за одним і тим же фактом, та, виявивши зазначений факт, своєчасно не прийняли відповідного процесуального рішення.

Зазначає, що станом на 05.07.2024, маючи відомості про наявність іншого, набагато раніше зареєстрованого ідентичного кримінального провадження, 13.08.2024, слідчий та прокурор, складають та повідомляють особі про підозру без вирішення процесуального питання про об`єднання кримінальних проваджень та обчислення строків досудового розслідування.

На думку апелянта, своєчасне прийняття процесуального рішення щодо об`єднання кримінальних проваджень, усунуло необґрунтовану та незаконну правову кваліфікацію ймовірних дій підозрюваної за ч. 5 ст. 190 КК України, за якої їй необґрунтовано повідомлено 13.08.2024 про підозру, яка і оскаржується, так як на момент подій, які мали місце в травні 2010 року, чинна редакція ст. 190 КК України не мала частини 5.

Відповідно, ОСОБА_7 13.08.2024 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України, за досліджених та встановлених подій травня 2010 року, за відсутності зазначеної частини в чинному КК України на момент вчинення кримінального правопорушення.

Апелянт вважає, що у кримінальному провадженні №0000564 від 10.06.2020 повинно було бути прийняте процесуальне рішення про його закриття, що унеможливлювало здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000620 від 08.11.2023 власне за наявності нескасованої постанови про закриття ідентичного за фабулою кримінального провадження.

Тому зазначені порушення норм процесуального права є істотними, свідчать про численні грубі порушення зазначених процесуальних норм, що призводить то того, щодо неповноважної суб`єкта, який склав повідомлення про підозру та її вручив 13.08.2024.

Також апелянт вказує, що слідчий та прокурор вже на етапі складання тексту підозри усвідомлювали той факт, що особі вони будуть повідомляти про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, що автоматичного тягне за собою необхідність залучення захисника при проведенні такої процесуальної дії, як повідомлення про підозру. За таких обставин, вважає, що навіть після ймовірного оголошення ОСОБА_7 тексту повідомлення у вчиненні особливо тяжкого злочину та імовірного роз`яснення процесуальних прав, вона була фактично позбавлена можливості захистити себе, подати свої письмові заперечення на повідомлення про підозру, як і щодо належності самої правової процедури вручення повідомлення про підозру, так і своєчасно скористатися та реалізувати право на ефективну правовому допомогу, що, на переконання апелянта, свідчить про порушення права на захист.

При цьому, наявність підпису особи про вручення їй повідомлення про підозру та роз`яснення процесуальних прав не може свідчити про те, що слідчим та прокурором було витримано належну правову процедуру під час вручення повідомлення про підозру та забезпечено реалізацію права на захист.

Встановлені слідчим суддею обставини.

15.10.2024 до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на повідомлення про підозру, у якій просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 13.08.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні, внесеному 08.11.2023 до ЄРДР за №0000620.

В обґрунтування скарги вказує, що органом досудового розслідування під час здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_7 допущено низку процесуальних порушень, що є підставою для скасування такої підозри.

На думку адвоката, органом досудового розслідування допущені такі порушення: порушено право підозрюваної ОСОБА_7 на захист, зокрема повідомлення про підозру вручено ОСОБА_7 без залучення та участі захисника; відсутні ознаки кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 через наявність цивільно-правових відносин, про що свідчать численні судові рішення в цивільних справах, що є підставою для закриття кримінального провадження; оскільки кримінальне провадження №0000620, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру, об`єднано з кримінальним провадженням №0000564, останній необхідно повідомляти нову підозру, вже в об`єднаному провадженні; на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, про підозру у вчиненні якого вона повідомлена, не існувало складу такого правопорушення, зокрема частини п`ятої статті 190 КК України; строки досудового розслідування на момент повідомлення про підозру вже закінчилися.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000620 від 08 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні №0000620 від 08.11.2023, ОСОБА_7 13.08.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Разом з цим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000564 від 10.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 26.07.2024 визначено місцем проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження - слідче управління ГУНП в Миколаївській області.

Постановою прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 16.09.2024 матеріали кримінальних проваджень №0000564 від 10.06.2020 та №0000620 від 08.11.2023 об`єднані в одне провадження, з присвоєнням спільного номера - №0000564. Проведення досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено слідчому управлінню ГУНП в Миколаївській області.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_7 спільно з іншими невстановлені досудовим розслідуванням особами зі штучно створеними умовами, які унеможливили реалізацію законних прав ОСОБА_8 по договору іпотеки, щодо стягнення позики, шляхом обману заволоділи грошовими коштами в еквіваленті 1 047 458 доларів США, чим спричинили потерпілому матеріальні збитки в особливо великих розмірах.

Слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру складено 13 серпня 2024 року старшим слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 , погоджено прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_12 , і вручено цього ж дня старшим слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 .

Слідчий суддя дійшов висновку, що складання і вручення повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, здійснено належним суб`єктом. Саме з цього часу, ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної.

Перевіряючи доводи скаржника щодо порушень норм КПК України щодо вручення повідомлення про підозру в частині права на захист, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної 13.08.2024, тобто з моменту, коли належним суб`єктом складено та вручено ОСОБА_7 повідомлення про підозру за ч.5 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 не була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та не є особою, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За такого, за висновком слідчого судді, право на обов`язкову участь захисника в цьому кримінальному провадженні виникло після здійснення слідчим ОСОБА_13 повідомлення про підозру. Окрім того, КПК України не передбачає обов`язку і права слідчого залучати захисника до повідомлення особі про підозру.

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що у цьому кримінальному провадженні не було допущено порушень права ОСОБА_7 на захист, а тому відхилив зазначені доводи захисника.

Слідчий суддя зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 13.08.2024 містить, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа. Зі змісту повідомлення про підозру слідує, що в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення кримінального правопорушення. Наявні матеріали кримінального провадження не спростовують того факту, що мали місце події, про які зазначено в повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 13.08.2024.

Зібрані у кримінальному провадженні докази переконують слідчого суддю в тому, що в своїй сукупності та взаємозв`язку вони відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», що закріплений в пункті 3 частини першої статті 276 КПК України та давали стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_7 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненому в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч. 5 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя акцентував, що зазначені в повідомленні про підозру обставини, які на цій стадії досудового розслідування переконують в обґрунтованості підозри, будуть предметом перевірки судом у сукупності з усіма зібраними по справі доказами під час судового розгляду кримінального провадження.

Висновок про те, чи є в діях ОСОБА_7 склад кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, і чи вірно такі дії кваліфіковані, в тому числі за ч.5 ст. 190 КК України, не може бути зробленим слідчим суддею на стадії досудового розслідування, оскільки указані питання перебувають поза межами тих питань, які вирішуються слідчим суддею в порядку судового контролю на цій стадії кримінального провадження.

Слідчий суддя зауважив, що на викладені в скарзі аргументи, які визнані слідчим суддею вагомими, надані вмотивовані відповіді з урахуванням конкретних обставин справи.

Інші обставини, на які посилається захисник у скарзі, також не спростовують обставини, встановлені під час досудового розслідування, та відносяться до питань, які є предметом судового розгляду, а не судового контролю на стадії досудового розслідування суддею повноважним на розгляд справ з судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні в порядку, передбаченому процесуальним законом (тобто слідчим суддею).

Серед іншого, слідчий суддя вважає неприйнятною позицію скаржника про обов`язок слідчого повідомити про нову підозру, з урахуванням об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №0000564 від 10.06.2020 та №0000620 від 08.11.2023 в одне провадження.

Крім цього, слідчий суддя зазначив, що само по собі об`єднання декількох кримінальних проваджень в одне провадження, не змінює змісту, форму, обсягу та наслідків кримінального провадження, яке об`єднується з іншим кримінальним провадженням.

На думку слідчого судді, не ґрунтується на вимогах процесуального закону позиція скаржника про закінчення строку досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні на час повідомлення ОСОБА_7 13.08.2024 про підозру.

Як установлено слідчим суддею, на дату введення в Україні воєнного стану в кримінальному провадженні №0000564 від 10.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, жодній особі не повідомлено про підозру.

Отже, з огляду на приписи статті 5, частини восьмої статті 615 КПК України (в редакції від 15.03.2022), у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, в кримінальному провадженні №0000564 від 10.06.2020 строк від дати введення до дати скасування або закінчення відповідного стану або заходів, не зараховується до загальних строків, передбачених ст.219 КПК України.

Крім цього, Законом України від 08.12.2023 №3509-ІХ, який набрав чинності 01 січня 2024 року, частину першу статті 219 КПК України викладено в новій редакції, якою виключено норму щодо строків досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру. Також, вказаним законом виключено ч. 8 статті 615 КПК України.

Днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше (частина сьома статті 217 КПК України).

Отже, як станом на день прийняття рішення прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 26.07.2024 про визначення підслідності кримінального провадження №0000564 від 10.06.2020, прийняття рішення прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 16.09.2024 про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №0000564 від 10.06.2020 та №0000620 від 08.11.2023 в одне провадження, з автоматичним присвоєнням спільного номера - №0000564, так і відповідно, повідомлення ОСОБА_7 13.08.2024 про підозру, строки досудового розслідування не закінчилися.

Слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , яка подана в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000620, вслід відмовити.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу просив задовольнити.

Прокурор до апеляційного суду не з`явився. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Згідно вимогам п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З урахуванням наведених апелянтом доводів про несвоєчасне отримання повного огляду оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги не пропущений.

Щодо доводів апелянта, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, то колегія суддів встановила таке.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення

Згідно ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачений ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру - ст. 277 КПК України. Таким чином, підставою оскарження повідомлення про підозру може бути порушення вищевказаних процесуальних норм.

Системний аналіз положень статей 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Такі висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема: у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994. Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Вищевказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею враховано при розгляді скарги захисника про скасування повідомлення про підозру, а також оскаржуване рішення прийнято з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 15.10.2024 до слідчого судді звернувся зі скаргою адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , в якій просив скасувати повідомлення про підозру від 13.08.2024 відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000620 від 08.11.2023.

Розглянувши вказану скаргу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що зміст письмового повідомлення про підозру відповідає вимогам, передбаченим ч. 1 ст.277 КПК, оскільки містить усі передбачені законом відомості, в тому числі зміст підозри, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність. Підозра ОСОБА_7 здійснена уповноваженою особою, а саме старшим слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 . Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що порушень вимог КПК України щодо процедури повідомлення про підозру не допущено.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів наголошує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя при розгляді скарги в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій підозрюваної, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Що стосується доводів апелянта в частині кваліфікації дій інкримінованого злочину, зокрема, чи є в діях ОСОБА_7 склад кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, і чи вірно такі дії кваліфіковані за частиною п`ятою статті 190 КК України, то указані питання перебувають поза межами тих питань, які вирішуються слідчим суддею в порядку судового контролю на цій стадії кримінального провадження.

Незгода сторони захисту з достатністю доказів має бути предметом безпосереднього розгляду кримінального провадження судом.

Щодо інших доводів апелянта, що слідчий суддя надав мотивовану відповідь на всі питання адвоката ОСОБА_6 .

Так, щодо доводів апелянта, що повідомлення про підозру складено та вручено ОСОБА_7 без залучення захисника, слідчий суддя навів переконливі обгрунтування та дійшов висновку, що у цьому кримінальному провадженні не допущено порушень права ОСОБА_7 на захист. Як установлено в судовому засіданні, 13.08.2024 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру за частиною п`ятою статті 190 КК України. Саме з цього часу, ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної, і після повідомлення про підозру участь захисника забезпечена.

Також слідчий суддя проаналізував і доводи заявника про обов`язок слідчого повідомити про нову підозру, з урахуванням об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №0000564 від 10.06.2020 та №0000620 від 08.11.2023 в одне провадження.

Аналізуючи приписи глави 22 КПК України у системному тлумаченні з приписами статті 217 КПК України, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що необхідність повідомлення особі про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри є лише за умови виділення матеріалів кримінального провадження в порядку статті 217 КПК України.

Є безпідставними і доводи апелянта, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру поза строками досудового розслідування кримінального провадження. На день прийняття рішення прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 26.07.2024 про визначення підслідності кримінального провадження №0000564, прийняття рішення прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 16.09.2024 про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №0000564 та №0000620 в одне провадження, з присвоєнням спільного номера - №0000564, так і відповідно, повідомлення ОСОБА_7 13.08.2024 про підозру, строки досудового розслідування не закінчилися.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3