Справа № 605/545/24
ВИРОК

Іменем України

08 січня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000236 від 10 вересня 2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинів Підгаєцького району Тернопільської області, громадянин України, працездатного, не працевлаштованого, з середньо-спеціальною освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, військовослужбовця ЗСУ, учасника бойових дій, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в листопаді 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території населеного пункту Мар`їнівка Покровського району Донецької області, у якого виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи на території населеного пункту Мар`їнівка Покровського району Донецької області, придбав автомат системи Калашникова «АК-74», із номером « НОМЕР_1 » 1981 року випуску, калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), промислового виготовлення, який є придатний до стрільби та 480 (чотириста вісімдесят) боєприпасів, що є бойовими патронами калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), зразка 1974 р., зі звичайними кулями (7Н6) промислового виготовлення, які придатні до стрільби, привласнивши, взяв із собою, таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне придбання та розпочав незаконно зберігати вогнепальну зброю та боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

В грудні 2023 року, ОСОБА_3 вказаний автомат та боєприпаси перевіз до свого місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне носіння автомата системи Калашникова «АК-74», із номером «1564529» 1981 року випуску, калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), який є придатний до стрільби та 480 (чотириста вісімдесят) боєприпасів, що є бойовими патронами калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), зразка 1974 р., зі звичайними кулями (7Н6) промислового виготовлення, які придатні до стрільби промислового виготовлення, без передбаченого законом дозволу та продовжив умисно незаконно їх зберігати за місцем свого проживання без передбаченого на це законом дозволу.

Надалі, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на збут ОСОБА_6 (анкетні дані змінено), бойової вогнепальної зброї, автомата системи Калашникова «АК-74», із номером « НОМЕР_1 » 1981 року випуску, калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), промислового виготовлення, який є придатний до стрільби та 480 (чотириста вісімдесят) боєприпасів, що є бойовими патронами калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), зразка 1974 р., зі звичайними кулями (7Н6) промислового виготовлення, які придатні до стрільби. Задля чого ОСОБА_3 домовився із ОСОБА_6 про зустріч 02 жовтня 2024 року, неподалік житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

02 жовтня 2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи на території свого господарства що за адресою: АДРЕСА_1 , зустрівшись із ОСОБА_6 (анкетні дані змінено) і в той же час, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень, умисно збув ОСОБА_6 (анкетні дані змінено) нарізну бойову вогнепальну зброю, автомат системи Калашникова «АК-74», із номером « НОМЕР_1 » 1981 року випуску, калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), промислового виготовлення, який є придатний до стрільби та 480 (чотириста вісімдесят) боєприпасів, що є бойовими патронами калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), зразка 1974 р., зі звичайними кулями (7Н6) промислового виготовлення, які придатні до стрільби.

Отже, ОСОБА_3 не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, носив, зберігав та збув бойову зброю та боєприпаси до неї чим порушив вимоги: п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23 грудня 2015 року, Постанови Верховної Ради України за №2471-XII від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфікуються, як придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого, а також доказами, що характеризують особу обвинуваченого

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами та його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України за ознакою незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дій дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, перебуває на реабілітації, згідно довідок на обліку у психоневрологічному та наркодиспансері не числиться, за місцем проживання характеризується добре, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті за якими кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України із встановленням іспитового строку 2 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, який застосований до ОСОБА_3 на підставі ухвали від 30.10.2024 закінчився.

Питання речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи стягнути з ОСОБА_3 .

Керуючись ст.370, 371, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

У відповідності до ч.1, 2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Згідно положень ч.4 ст.76 КК України нагляд за поведінкою ОСОБА_3 покласти на командира військової частини, де він проходить військову службу, а у разі його звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, який застосований до ОСОБА_3 на підставі ухвали від 30.10.2024 закінчився.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати на проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/120-24/11563-БЛ від 15.10.2024 року в розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень 70 копійок) та витрати на проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/120-24/11565-БЛ від 15.10.2024 року в розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень 70 копійок).

Речові докази, які постановою слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 16.10.2024 визнано речовими доказами, а саме: автомат системи Калашникова «АК-74», із номером « НОМЕР_1 » 1981 року випуску, калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), промислового виготовлення, який є придатний до стрільби та 480 (чотириста вісімдесят) боєприпасів, що є бойовими патронами калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), зразка 1974 р., зі звичайними кулями (7Н6) промислового виготовлення, які є придатними для стрільби - передати у власність держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1