Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/8303/24
У Х В А Л А

21.03.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстр досудових розслідувань за № 0000753, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке погоджене з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 по кримінальному провадженню за № 0000753, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, щодо ОСОБА_5 .

Вказане клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи уродженцем м. Виноградів, Берегівського району, Закарпатської області та обізнаним, як місцевий житель, про місце розташування державного кордону України, знаючи про існування явища нелегальної міграції, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи умисно, з корисливих мотивів, досяг злочинної домовленості з ОСОБА_8 , щодо прийняття участі за грошову винагороду в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, поза пунктами пропуску, до Румунії, громадян України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , які достовірно знаючи про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою уникнення мобілізації мали намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу.

Відповідно до раніше розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , на автомобілі марки «Opel» моделі «Movano», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , перевезли ОСОБА_10 , якого було доставлено до м. Виноградів попередньо залученим ОСОБА_8 громадянином ОСОБА_11 , до будинку АДРЕСА_4 та за вказівкою ОСОБА_8 , ОСОБА_5 забезпечив поселення ОСОБА_10 за вказаною адресою для тимчасового проживання, з метою вичікування слушного часу для переправлення його через державний кордон України.

Перебуваючи в автомобілі марки «Opel» моделі «Movano», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_5 особисто отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2500 доларів США, що відповідно до курсу валют станом на 29.11.2024 року становить 103975 гривень, в якості оплати за його незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Після цього, а саме 03.12.2024 близько 06 години 40 хвилин, ОСОБА_11 , на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, зустрів ОСОБА_9 біля залізничного вокзалу в м. Львів, за адресою пл. Двірцева, 1, якого шляхом транспортування на автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «E200» реєстраційний номер НОМЕР_2 доставив з м. Львів до м. Виноградів, Берегівського району, де на нього вже очікував ОСОБА_8 , який на автомобілі марки «Opel» моделі «Movano», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , перевіз ОСОБА_9 до будинку АДРЕСА_4 , де забезпечив його поселення для тимчасового проживання з метою вичікування слушного часу для переправлення ОСОБА_9 через державний кордон.

В період часу з 29.11.2024 по 06.12.2024 ОСОБА_5 , на виконання раніше розробленого злочинного плану ОСОБА_8 , та ОСОБА_8 особисто забезпечували продуктами харчування ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які проживали за адресою АДРЕСА_4 з метою вичікування слушного часу для їх незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску.

В подальшому, 06.12.2024 близько 01 години 20 хвилин ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виходити з будинку АДРЕСА_4 та сідати в автомобіль марки «Opel» моделі «Movano», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , які виконали його вказівку та під керуванням ОСОБА_8 були доставлені до с. Мала Копаня, Берегівського району, де зупинившись на одній з вулиць до них в автомобіль підсів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_5 , яких ОСОБА_8 на вищезазначеному автомобілі відвіз до газової труби, розташованої над річкою Тиса, між с. Мала Копаня та смт. Королево, Берегівського району після перетину якої, на відстані близько 6500 метрів від 118 прикордонного знаку державного кордону України з Румунією, працівниками прикордонного служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були виявлені та затримані в адміністративному порядку.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , протоколами проведення впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , протоколами огляду предметів, протоколами слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та іншими доказами зібраними в ході проведення досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження є застосування запобіжних заходів.

Стаття 176 КПК України визначає, що до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та невчиненням ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким і передбачає у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину та з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України. Крім того в останнього може бути в наявності паспорт громадянина Угорщини.

Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_5 , під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати обвинуваченого та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_5 , зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_5 , не маючи ніякого джерела доходу, може продовжити вчиняти нові злочини, що в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому,

-п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин який інкримінують йому є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

- ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує через те, що необхідно буде запобігти контактам та вчиненню тиску на свідків, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення.

- ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує через те, що підозрюваний ОСОБА_5 , у разі не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжувати здійснювати протиправну діяльність на території Берегівського району, пов`язану з незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Також, з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз чи підкупу впливати, або вимагати впливу на потерпілих, свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 дані про особу підозрюваного, який ніде не працює та не навчається, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Разом з цим, особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава щодо підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Неможливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент звернення до суду із вказаним клопотанням не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити ті ризики, які зазначені у вказаному клопотання. Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 183 КПК України встановлено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених Кодексів.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, вважає за необхідне враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявні встановлені обставини, обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим слідчий просить подане клопотання задоволити.

Слідчий, якого підтримав прокурор в судовому засіданні просили суд подане клопотання здоволити та застосувати відносно до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_14 просили у задоволенні клопотання слідчого відмовити, або застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доводи слідчого, прокурора, який клопотання підтримав, підозрюваного та його захисника, які просили у задоволенні клопотання відмовити, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

Так, згідно п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення, які на даний час не зменшилися.

Суд погоджується з доводами прокурора, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі, не має постійної роботи, усвідомлюючи про неминучість покарання, за вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілих, продовжувати здійснювати злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Крім того судом приймається до уваги те, що аналіз особистості ОСОБА_5 із зібраних наявних характеризуючих даних, вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві, а продовжує здійснювати злочинну діяльність. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 так як такі ним дотримані не будуть.

Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дають підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 виключно у вигляді тримання під вартою.

Згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку,встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.173 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Приймаючи до уваги, що підстав, передбачених ч.4 ст.183 КПК України не встановлено, у даному випадку слід визначити розмір застави.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а згідно ч.4 цитованої статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини в їх сукупності, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, його соціальні зв`язки та поведінку, суд вважає, що ініціатором клопотання та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті і застосування до нього більш м`якого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відтак, суд приходить до переконання, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, з визначенням розміру застави відповідно до положень п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України визначити розмір застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 грн.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Датою закінчення запобіжного заходу є 19.05.2025 року.

Визначити розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України,-в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 грн.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-не відлучатися із АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1