Справа № 201/4021/25
Провадження № 1-кс/201/1554/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002173 від 15.07.2024 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

захисник ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження за № 0002173 від 15.07.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує, що в провадженні СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій і Луганських областях перебувають матеріали кримінального провадження № 0002173 від 15.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи громадянином України, підозрюється у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, у 2014-2015 роках (точна дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлена) у складі «днр» створено «Министерство молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики», яке розташовано за адресою: м. Донецьк, бульвар Пушкіна, 34.

В подальшому, постановою ради міністрів «днр» від 10 березня 2017 року № 3-31 «Об утверждении Положения о Министерстве молодежи, спорта и туризма днр в новой редакции» затверджено нову редакцію положення.

Так, у розділі ІІ вказаного документу визначені повноваження так званого «Министерства молодежи, спорта и туризма днр».

Окрім того, у розділі ІІІ вказаного документу зазначені повноваження міністра та його заступників, які призначаються головою «днр».

5 вересня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що діяльність «днр» є незаконною, спрямована на зміну меж території України, діючи умисно, з особистих ідеологічних та корисливих мотивів, добровільно зайняв посаду т. зв. «заместителя министра молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики», тобто посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Зокрема, ним як «заместителем министра молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики», здійснюється прийом громадян щочетверга з 09.00 години по 13.00 годину за адресою: м. Донецьк, бульвар Пушкіна, 34 на 6 поверсі у кабінеті 645.

Також, перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи надані представниками «днр» владні повноваження, на виконання завдань та функцій так званого «Министерства молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики», за допомогою окремих засобів масової інформації, підконтрольних керівникам «днр» висвітлює діяльність «днр», проводячи таким чином пропагандистську роботу з популяризації діяльності «днр», зокрема через мережу Інтернет, та формує думку серед населення і світової спільноти як про законність власних дій, так і про легітимність створення та діяльності самої «днр» та її структурних підрозділів.

Так, у численних інтерв`ю засобам масової інформації, ОСОБА_4 , неодноразово підкреслював свою позицію як «заместителя министра молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики» щодо сприяння ним розвитку туристичної галузі у захопленому «днр» та російською федерацією регіоні с. Мелекіно, с. Урзуф, с. Юріївка, а також території заводу «Азовсталь», який російська федерація бомбардувала забороненою Женевськими конвенціями зброєю та де загинула велика кількість громадян України.

Окрім того, ОСОБА_4 публічно висловлювався про сприяння ним забудові селища Великочудського Кальміуського району (раніше Седове) та будівництві у Білосарайській косі бази відпочинку з назвою «россия».

Також, ОСОБА_4 наголошував, що вказаний регіон Донецької області (Маріуполь, Кальміуський район, Білосарайська коса) належить «днр».

Разом з тим, обіймаючи посаду т.зв. «заместителя министра молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики», приймав як заступник міністра участь у круглому столі (форумі) разом з іншими особами, які займаються колабораційною діяльністю, та узгоджував з ними питання щодо розвитку, правових аспектів, залучення некомерційних та приватних організацій у спортивну діяльність на території України, яка окупована «днр».

Продовжуючи свій злочинний умисел на сприяння державі агресору російській федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , увійшов до складу «комиссии по определению получателей субсидии, предоставляемой юридическим лицам (за исключением некоммерческих организаций, являющихся государственными (муниципальными) учреждениями), и индивидуальным предпринимателям в целях государственной поддержки общественных инициатив и проектов, направленных на развитие туристической инфраструктуры донецкой народной республики».

Відповідно до протоколу засідання вказаного органу «председателем комиссии по определению получателей субсидии» обрано т. зв. «заместителя министра молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики» ОСОБА_4 : « ОСОБА_7 сообщил о том, что предоставление субсидий осуществляется согласно Порядку предоставления субсидии юридическим лицам (за исключением некоммерческих организаций, являющихся государственньши (муниципальньїми) учреждениями), и индивидуальным предпринимателям в целях государственной поддержки общественных инициатив и проектов, направленных на развитие туристкой инфраструктуры донецкой народной республики, утвержденного постановлением правительства донецкой народной республики от 3 мая 2024 года № 47-2.Предоставление субсидий осуществляется Министерством молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики, осуществляющим функции главного распорядителя бюджетних средств, до которого в соответствии с бюджетним законодательством донецкой народной республики как получателю бюджетних средств доведены в установленном порядке лимиты бюджетних обязательств для предоставления субсидии на 2024 год в сумме 77 765 900,00 руб., в том числе субсидия из федерального бюджети в размере 76 988 200,00 руб.».

За всі пропозиції щодо фінансування всі члени комісії, зокрема т. зв. «заместитель министра молодежи, спорта и туризма донецкой народной республики» ОСОБА_4 , проголосували одноголосно, усвідомлюючи, що грошова субсидія, яка надається на території Донецької області, тимчасово окупованій представниками «днр», буде використана повністю або частково для її цілей, зокрема для здійснення утримання захопленої незаконними збройними формуваннями «днр» частини Донецької області, вчинення інших дій, які створюють небезпеку для життя громадян України, тощо.

Місцезнаходження ОСОБА_4 на даний час невідоме, згідно з інформацією наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_4 з 24.02.2022 державний кордон України не перетинала, а тому є підстави вважати, що остання переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- інформацією наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно якої ОСОБА_4 з 24.02.2022 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями не перетинав;

- повідомленням про підозру від 26.03.2025, яке опубліковане 28.03.2025;

- постановою про залучення захисника з додатками від 01.04.2025;

- копією сторінки з газети Урядовий кур`єр № 65 від 28.03.2025;

- скріншот сторінки офіційного сайту Офісу Генерального прокурора з офіційним викликом ОСОБА_4 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 ухиляється від явки на виклик прокурора (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у розшук та перебуває на території, яка відповідно до постанов Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015, № 252-VIII від 17.03.2015 (з додатком), Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» є тимчасово окупованою територією.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні поданого клопотання.

Заслухавши доводи прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій і Луганських областях перебувають матеріали кримінального провадження № 0002173 від 15.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 березня 2025 року прокурором ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та повідомлення про підозру вручено захиснику підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_6 .

Крім того, 28 березня 2025 року в газеті «Урядовий кур`єр» № 65 яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повістки про виклик підозрюваного на 01.04.2025 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 02.04.2025 з 09 год.00 хв. до 14 год. 00 хв., 03.04.2025 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. до Маріупольської окружної прокуратури Донецької області для вручення повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0002173 від 15.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та допиту в якості підозрюваного. Однак на зазначені виклики останній не з`явився та про причини не прибуття не повідомив.

Таким чином, 28.03.2025 ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Відповідно до матеріалів клопотання, з дотриманням вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

При цьому, відповідно матеріалів клопотання підозрюваний постійно перебуває на тимчасово окупованій території України і встановити його точне місце перебування не видається за можливе. Доказами перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України підтверджено зібраними матеріалами досудового розслідування.

Постановою прокурора від 03.04.2025 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшуки.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів клопотання перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність до вищевказаних кримінальних правопорушень, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.135,139,297-1 - 297-5 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002173 від 15.07.2024 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження за № 0002173 від 15.07.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 16-45 годині 10.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1