Провадження № 1-кп/643/584/24
Справа № 643/4285/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001126 від 22.03.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22.03.2024, приблизно о 09.30, точний час не встановлений, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля будинку № 68 по вул. Владислава Зубенка у м. Харкові, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась вздовж вказаного вище будинку, тримаючи в руках належний останній мобільний телефон «Samsung Galaxy A24», та в цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_4 , а саме її мобільним телефоном, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення, у період дії на території України воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого у подальшому продовжено до 14.05.2024, будучи особою, яка не здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, підійшов до ОСОБА_4 та, стоячи обличчям до останньої, схопив лівою рукою за мобільний телефон, який потерпіла тримала в руках, та потягнув на себе, намагаючись вихопити його з рук ОСОБА_4 , після чого у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 почала чинити опір, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_4 , схопив потерпілу правою рукою за ліве плече та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повалив останню на землю, після чого схопив її правою рукою за волосся, тим самим завдав їй фізичного болю та спричинив їй синець та садно на правій руці, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями.

Далі ОСОБА_6 , подолавши таким чином волю ОСОБА_4 до опору шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вихопив з рук ОСОБА_4 належний останній мобільний телефон «Samsung Galaxy A24», вартістю 6152,46 грн., та, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в судовому засіданні не визнав та показав, що 22 березня 2024 року виглянув на двір у вікно та побачив якусь жінку. Він вийшов на вулицю та вихопив у неї з рук ліки та кинув у смітник. Жінка кричала, що вона онкохвора і це її ліки. Потім побачив, що двірники

розсипають листя, він подумав, що то його мати, хоча вона двірником не працює та побачив дівчину, яка розмовляла по телефону, він захотів з`ясувати, хто дав вказівку розсипати листя. Хоча у нього в сумці був телефон, він постукав дівчину по плечу та став забирати телефон. Дівчина тягла телефон на себе, а він - на себе. В цей час він забрав телефон, дівчина втратила рівновагу та присіла. Заперечував, що бив потерпілу. Він побіг з телефоном за будинок, а дівчина побігла за ним та кричала, щоб віддав телефон. Він кинув телефон на землю, до нього в цей час підбігли кілька людей, збили з ніг, почали зв`язувати та викликали поліцію.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, вина обвинуваченого повністю доведена зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.03.2024 від ОСОБА_4 , згідно з яким 22.03.2024 року, близько 10.00, за адресою: м. Харків, вул. В.Зубенка, 68, невідома особа із застосуванням фізичної сили відкрито заволоділа її мобільним телефоном Самсунг.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що працює майстром дільниці в Салтівському відділі КП «Харківблагоустрій». З обвинуваченим ОСОБА_6 раніше знайома не була. 22 березня 2024 року після обстрілу був блекаут і вона по роботі на вулиці Владислава Зубенка, 68 в м. Харкові шукала, де запрацює в телефоні інтернет, оскільки працює майстром та узгоджувала роботу, повідомляла керівництво скільки працює людей, яка необхідна техніка. В цей час з під`їзду будинку вийшов чоловік, як потім з`ясувалося це був ОСОБА_7 , та став питати чого вона стоїть та що знімає на телефон. Потім цей чоловік намагався забрати у неї телефон, але в нього не вийшло, і він повалив її на землю на правий бік, тріпав за волосся однією рукою, а другою рукою намагався вихопити з рук телефон. Недалеко з вітродуєм та «веєрами» працювали співробітники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , але вони не чули як вона кричала. ОСОБА_12 підняла голову та побачила, що на неї напали. Вона випустила телефон з рук, а ОСОБА_7 схопив телефон та побіг за будинок. Її співробітники побігли за ним. Телефон у обвинуваченого відібрали та віддали їй, але він був погнутий. Потім телефон віддала слідчому на експертизу. Внаслідок нападу ОСОБА_7 на потерпілу, у неї було забиття на пальці, на правій руці були синці та садна. Вона в той же день - в п`ятницю звернулася до травмпункту, отримала виписку, а далі лікувалася - прикладала компреси, мазі. Огляд в бюро судово-медичної експертизи проходила в понеділок. Телефон «Samsung Galaxy A24», який забрав обвинувачений, її особистий та вважає, що мета останнього була саме забрати телефон. Вона дуже перелякалася, тому впізнавала обвинуваченого по фотокарткам. Спричинену злочином шкоду їй відшкодував брат обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що працює двірником в КП «Харківблагоустрій». В середині березня 2024 року, точну дату не пам`ятає, в першій половині дня працювали біля будинку АДРЕСА_2 , а саме працювали вітродуєм - прибирали листя. Потім ОСОБА_12 стала кричати, що у жінки, а саме у майстра дільниці ОСОБА_4 , забирають телефон. Він підняв голову і побачив, що у ОСОБА_4 чоловік забрав телефон та тікає. Він та ОСОБА_9 були в 15 метрах від потерпілої. Вони побігли за чоловіком, яким виявився ОСОБА_6 , за будинок АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 біг, а потім зупинявся та імітував нібито кине телефон об землю, якщо вони наблизяться. Потім знову біг і він зі співробітниками затримали його біля будинку 72-А по вулиці Зубенка в м. Харкові. Він та ОСОБА_9 завалили обвинуваченого на спину, а останній намагався об коліно зламати телефон. Хвилини через 5 підійшла ОСОБА_4 . Свідок вихопив у ОСОБА_6 телефон. Останній визнавав свою провину та не заперечував викликати поліцію. З собою у ОСОБА_6 була сумка, в якій були паспорт та ще якісь документи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що працює двірником в КП «Харківблагоустрій». Навесні 2024 року, точну дату не пам`ятає, працювали біля будинку 68 по вулиці Зубенка в м. Харкові. ОСОБА_4 стояла біля першого під`їзду будинку, ще 11-12 людей було метрів за 10 від неї прибирали дитячий майданчик. Свідок підняла голову та побачила, що незнайомий чоловік б`є їх майстра ОСОБА_4 , при цьому бив куди попадало однією рукою, а другою - видирав у неї телефон. Працювали вітродуєм, тому крики ОСОБА_4 вони не чули. Чоловік, який тікав був в окулярах, чорному спортивному костюмі та в чорному взутті. Потерпіла стояла в шоці. Свідок побігла за чоловіком, яким виявився ОСОБА_6 , він біг, а потім 2-3 рази зупинявся та хотів розбити телефон об асфальт. Потім свідка обігнав їх співробітник ОСОБА_8 . Коли обвинуваченого наздогнали, то він боровся з ОСОБА_8 , потім підійшов ще їх співробітник ОСОБА_9 і його завалили на землю. Свідок побігла викликати поліцію. З будинку поруч хтось кинув мотузку, щоб зв`язати ОСОБА_7 , тому що він постійно видирався та намагався втекти, когось вдарив ліктем в обличчя. Вилами та лопатами вони в той день не працювали, тому ніхто ОСОБА_6 цими інструментами бити не міг.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що працює двірником в КП «Харківблагоустрій». В березні 2024 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 вони горнули листя, працювали в 15-20 метрах від проїзної частини. Він почув жіночий крик та побачив, що

майстер дільниці ОСОБА_4 лежить на тротуарі, ноги на проїзній частині, чоловік схилився над нею та з остервенілим обличчям вихоплює в неї телефон. За ним побігли їх співробітники, потім свідок. Чоловік, який вихопив телефон, був дуже схвильований, поводився зухвало. Пробігав, а потім двічі зупинявся та махав руками та ногами. Його наздогнав ОСОБА_16 та у них сталася бійка. До приїзду поліції ОСОБА_6 зв`язали руки. Коли у останнього забрали телефон потерпілої, свідок не бачив. Ніякими лопатами, вилами вони в той день не працювали. У обвинуваченого з собою була невелика сумка з документами.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_18 його брат, у них нормальні родинні стосунки. З потерпілою свідок знайомий не був. В березні 2024 року брат не спав кілька днів, вони викликали поліцію та «швидку допомогу», але ОСОБА_19 не госпіталізували. Спиртними напоями брат не зловживав, чи вживав наркотичні речовини не відомо. Працював ОСОБА_19 не постійно. При цьому займався ремонтами, оскільки має зварювальний апарат. Вважає, що брат хворий на психічний розлад.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що мешкає в будинку АДРЕСА_3 , з обвинуваченим та потерпілою не знайома. Вона хворіє на онкологічне захворювання, погано себе почувала, приблизно о 07.20 год. взяла ліки та вийшла зі свого 4 під`їзду та пішла до другого, щоб їй знайома зробила укол. На подвір`ї стояли двірник та двоє чоловіків. Один з чоловіків, яким виявився ОСОБА_6 , кричав нібито мама ОСОБА_23 дай відро. Став відходити, а потім повернувся, вихватив у неї ліки та відштовхнув її. Вона почала шукати чоловіка та свої ліки, викликала поліцію. Ліки потім знайшли, вони валялися на землі в декількох метрах. Вже пізніше, приблизно через півтори години, з балкона побачила того ж чоловіка, який забрав у неї ліки, що у нього зв`язані руки і ноги. Поруч знаходилися двірники та дівчина потерпіла. Їй розповіли, що обвинувачений штовхнув дівчину та забрав у неї телефон. Очі у ОСОБА_6 нібито «бігали», він поводився неадекватно. Вона зверталася до поліції коли забрали в неї ліки, внаслідок поведінки останнього.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що мешкає в будинку АДРЕСА_2 . З ОСОБА_22 є сусідами, з потерпілою незнайома. Ранньою весною 2024 року двірники прибирали у дворі листя і вона почула шум. У вікно побачила, що дівчина йшла та розмовляла по телефону та впізнала свого сусіда ОСОБА_19 , який вихватив телефон та побіг постійно обертаючись. Дівчина кричала. За ОСОБА_19 погналися двірники, вона пішла слідом та побачила ОСОБА_19 , коли він був зв`язаний. Потерпіла була перелякана, їй віддали телефон. На склі телефону свідок побачила тріщини.

Протоколом огляду місця події від 22.03.2024 року за адресою: м. Харків, вул. В.Зубенко, 68.

Протоколом огляду місця події від 22.03.2024 року, з фототаблицею, за адресою: м. Харків, вул. В.Зубенко, 72-А.

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 22.03.2024 року, згідно з якою визнано речовим доказом у кримінальному провадженні вилучений 22.03.2024 під час проведення огляду місця події мобільний телефон «Samsung Galaxy A24 ROM 6GB 128 GB» світло-зеленого кольору, у ньому знаходилась Sім-карта «Водафон».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2024 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_4 , в присутності двох понятих, впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка 22.03.2024, близько 09.30, відкрито заволоділа її мобільним телефоном за адресою: АДРЕСА_2 .

Висновком судово-медичної експертизи № 09/192 -С/2024, експертиза почата 25 березня 2024 року, закінчена 25 березня 2024 року, на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , з урахуванням медичної документації, прийшов до висновків, що у неї маються: синець на правій руці, який виник від ударної дії тупого твердого предмету, садно на правій руці, яке виникло від дії тупого твердого предмету з обмеженою діючою поверхнею, за механізмом тертя-ковзання, та могли бути спричинені в строк, вказаний освідуваною.

По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п.2.3.2. «б», п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Крім того, згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_4 встановлені діагнози: забій ділянки правої кисті, забій надбровній дуги праворуч. Однак вони не підтверджуються об`єктивними судово-медичними даними, даними додаткових методів дослідження у зв`язку з чим по ступеню тяжкості не оцінювались (п.п.4.6. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 22.03.2024 року, згідно з якою визнано речовим доказом у кримінальному провадженні предмет, який було вилучено 22.03.2024 в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході затримання в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, а саме на металевий предмет (схожий на натфіль).

Висновком експерта № 2618 за результатам проведення товарознавчої експертизи віл 01.04.2024, згідно з яким вартість не наданого для дослідження мобільного телефону «SAMSUNG» Galaxy A24, зазначеного в постанові про призначення даної товарознавчої експертизи, станом на 22.03.2024 року складає 6152,46 грн.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.04.2024 року, з доданою фототаблицею, за участю потерпілої ОСОБА_4 , у присутності двох понятих, згідно з яким потерпіла ОСОБА_4 розповіла та показала механізм спричинення й тілесних ушкоджень під час відкритого заволодіння її майном ОСОБА_6 .

Висновком судово-медичної експертизи № 09/256 -С/2024, експертиза почата 19 квітня 2024 року, закінчена 19 квітня 2024 року, на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , з урахуванням медичної документації, прийшов до висновків, що у неї маються: синець на правій руці, який виник від ударної дії тупого твердого предмету, садно на правій руці, яке виникло від дії тупого твердого предмету з обмеженою діючою поверхнею, за механізмом тертя-ковзання, та могли бути спричинені в строк, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п.2.3.2. «б», п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Синець на долонній поверхні правої кисті, встановлений у гр-ки ОСОБА_4 міг бути отриманий при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню.

Обставини, на які посилається ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту в загалі не суперечать об`єктивним судово-медичними даним в частині способу виникнення у неї тілесних ушкоджень.

Суд, аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню докази з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною повністю.

Суд не бере до уваги суперечливу позицію обвинуваченого ОСОБА_6 і вважає її такою, що має на меті уникнути відповідальності за вчинення кримінального правопорушення та спростовується дослідженими судом доказами.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Обвинувачений раніше не судимий, не працює, має постійне місце мешкання. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на стаціонарному лікуванні в психіатричних закладах не знаходився.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 250 від 15.04.2024, ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизотипового розладу. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного психічного розладу. Не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 є обмежено осудним.

Відповідно до ч. 2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Застосування ст.20 КК України дає змогу індивідуалізувати кримінальну відповідальність особи та призначення покарання, враховуючи її особливий психічний стан під час вчинення злочину. Це відповідає

принципам справедливості та гуманності, а також сприяє вирішенню завдань КК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 № 1489-ІІІ, психічні розлади це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. Такою класифікацією є Міжнародна статистична класифікація хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду, яка застосовується в Україні з 01.01.1999 згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1998 №297 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду».

Поняття «психічний розлад» охоплює всі види можливої психічної патології, а не виділяє конкретні види захворювання. Класифікувати психічні розлади можна лише на підставі спеціальних знань у галузі психіатрії.

Визнання особи обмежено осудною належить виключно до компетенції суду, що прямо зазначено в ч. 1 ст. 20 КК України. Про це також наголошується у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» (далі - постанова Пленуму № 7).

Визнання судом особи обмежено осудною тягне кримінально-правові наслідки. Це випливає з ч. 2 ст. 20 КК, згідно з якою «визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання». Проте яким саме чином має враховуватися обмежена осудність, в кримінальному законі не зазначено.

Обмежена осудність не може обтяжувати покарання у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 3 ст. 67 КК суд, призначаючи покарання, не має права визнати такими, що його обтяжують, обставини, які не передбачені в ч. 1 цієї статті.

Таким чином, обмежену осудність необхідно враховувати при призначенні покарання тільки з метою його пом`якшення. Проте за змістом ст. 20 КК немає підстав для обов`язкового пом`якшення покарання особі, визнаній обмежено осудною.

Обмежено осудна особа є суб`єктом злочину, а психічний розлад, який наявний у цієї особи, не виключає можливості притягнення її до кримінальної відповідальності та призначення покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 20 КК наслідком визнання судом особи обмежено осудною є можливість призначення їй примусових заходів медичного характеру (ст.94 КК України).

У постанові Пленуму № 7 міститься роз`яснення, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку судово-психіатричних експертів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, що зумовлює її обмежену осудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

У зазначеному вище висновку судово-психіатричного експерта зазначено, що обвинувачений ОСОБА_6 на теперішній час відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування примусових заходів медичного характеру.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він засуджується.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 в ході досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 суд рахує з 22.03.2024 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з винної особи в доход держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 615 ч.15 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 22 березня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року, на майно, яке було вилучене 22.03.2024 в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході затримання в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, а саме на металевий предмет (схожий на натфіль).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2024, на майно, яке було виявлено та вилучено в ході огляду місця події, проведеного 22.03.2024 у період часу з 10.18 до 10.35 год., біля будинку № 72-А по вул. Владислава Зубенко, а саме: на мобільний телефон «Samsung Galaxy A24 ROM 6GB 128 GB» світло-зеленого кольору, у ньому знаходилась Sім-карта «Водафон» з мобільним номером НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження зазначеним майном.

Речовий доказ - металевий предмет (надфіль) в паперовому конверті, який зберігається в камері схову речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області за квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 02493 від 26.04.2024 року - знищити.

Речовий доказ - мобільний телефон «Samsung Galaxy A24 ROM 6GB 128 GB» світло-зеленого кольору, у ньому знаходилась Sім-карта «Водафон», який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , залишити у її володінні.

Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2618 від 01.04.2024 (ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф.М.С.Бокаріуса) в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 84 коп.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з дня отримання копії вироку.

Прокурору та ОСОБА_6 копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1