Справа № 626/4382/24
Провадження № 1-кс/626/1915/2024
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20 грудня 2024 року м.Берестин (Красноград)

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Берестинської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження за № 0001184 від 19.12.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Розсохувата, Кегичівського району Харківської області, українець, громадянин України, маючий професійно-технічну освіту, не одружений, безробітній, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання 19.12.2024 до чергової частини ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , мешканки с. Крутоярівка, Берестинського району, Харківської області про те, що в ніч з 18.12.2024 на 19.12.2024 невідомі особи пошкодили вікна в будівлі, яке належить Шляхівському старостату Кегичівської селищної ради та одна кімната підсобного призначення знищена вогнем.

Відомості про вказаний злочин внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001184 від 19.12.2024 з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.194 КК України.

Під час огляду місця події, а саме будівлі Кегичівської селищної ради, за адресою: вул. Шевченка, 12, с.Розсохувата Берестинського району Харківської області, де здійснює свою діяльність Шляхівський старостат Кегичівської селищної ради, виявлено пошкодження склопакету на віконних рамах, в середині приміщення виявлено частково пошкоджені внутрішні двері та одна із кімнат знаходиться в пошкодженому стані внаслідок пожежі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час та у невстановленому місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на умисне пошкодження чужого майна, а саме приміщення колишньої Росохуватівської сільської ради , яка розташована за адресою: вул. Шевченка, 12, с. Розсохувата Берестинського району Харківської області, з хуліганських мотивів, шляхом підпалу.

Далі, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна, яке належить Кегичівській селищній раді, за невстановлених під час досудового розслідування обставин, приготував пляшку із легкозаймистою сумішшю та невстановлений в ході досудового розслідування засіб для розпалювання вогню, які зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 19.12.2024 близько 02:00 годині пішов з місця свого мешкання до будівлі колишньої Росохуватівської сільської ради, яка розташована за адресою: вул.Шевченка, 12, с.Розсохувата Берестинського району Харківської області, з метою її підпалу.

Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_4 , 19.12.2024 близько 02:30 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розбив віконну раму та використовуючи підготовлену пляшку із легкозаймистою сумішшю, діючи умисно, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вилив вміст легкозаймистої суміші в середину приміщення та за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування засобу для розпалювання вогню, який приніс з собою, підпалив вікно будівлі колишньої Росохуватівської сільської ради в результаті чого відбулось займання та часткове вигорання підсобного приміщення, завдавши матеріальну шкоду Кегичівській селищній раді.

Таким чином, ОСОБА_4 виконавши усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

20.12.2024 о 02 годині 48 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , відповідно до п. 2. ч. 1 ст.208 КПК України, затримано.

20.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а саме умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується: протоколом огляду місця події від 19.12.2024, протоколом огляду в с.Розсохувата від 20.12.2024, протоколом обшуку в м.Харків 20.12.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.12.2024.

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_9 .

Враховуючи вищевикладене у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4

1)може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик ґрунтується на тому, що підозрюваний розуміючи тяжкість кримінального покарання за вчинений злочин може залишити місце свого мешкання, в тому числі шляхом виїзду з району, області з метою уникнення від кримінальної відповідальності та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Даний ризик ґрунтується на тому, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 покинув місце свого проживання та знаходився в м. Харків.

2)незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, відповідно до п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Вказаний ризик ґрунтується на тому, що свідок ОСОБА_8 вказаного злочину проживає з ним в одному селі, перебувають з ним у дружніх відносинах, тобто підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка, з метою викривлення його свідчень під час досудового розслідування, а також в суді на його користь з метою уникнути кримінального покарання, що значною мірою може вплинути на всебічне та повне встановлення всіх обставин вказаного злочину.

3)вчинити інший злочин чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказаний ризик ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 вчинив умисне пошкодження майна шляхом підпалу, а саме приміщення колишньої Росохуватівської сільської ради.

Дані вивчення особи підозрюваного ОСОБА_4 свідчать про відсутність міцності його соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, необхідно брати до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їм злочину, може вдатися до відповідних дій.

Злочин, вчинений ОСОБА_4 відноситься до тяжких злочинів в розумінні ст.12 КК України. Крім того, санкція ч. 2 ст.194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5& 1(c), поліція незобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні підчас перебування заявника під вартою.

Таким чином, застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину під час дії правового режиму воєнного стану та наявності в даному кримінальному провадженні суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством та не забезпечить запобігання зазначеним вище ризикам.

На підставі вищевикладеного є достатні підстави вважати, що запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному провадженні буде не ефективним у зв`язку з відповідними ризиками.

Відповідно до положень ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Беручи до уваги викладене, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від трьох до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування та може перешкоджати встановленню всіх обставин скоєного злочину, впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також та наявність в даному кримінальному провадженні суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному провадженні не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством та не забезпечить запобігання зазначеним вище ризикам.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та думку захисника, які просили обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя приходить до наступного.

При цьому підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що декілька місяців тому він шукав роботу та в «Телеграм каналі», де познайомився з чоловіком на ім`я « ОСОБА_10 », який пропонував йому кошти за те що він буде підпалювати трансформатори та приміщення державних органів влади на території Кегичівського району, спочатку він розмірковував над цим, а потім погодився. Для цього у них була домовленість, що він спочатку фотографує об`єкт та пересилає його ОСОБА_10 , потім як що він погоджує, то він підпалює його та знімає цей процес та також пересилає його замовнику, а після цього отримує кошти на картку. Періодично спілкуючись з вказаним « ОСОБА_10 » він зрозумів, що це особа є з країни агресора РФ, яка веде повномасштабну війну з нашою країною, однак не зважаючи на це, йому потрібні були кошти і він погодився на це. Таким чином він на початку грудня 2024 року у своєму селі Розсохувата Кегичівського району, спочатку надіслав фото відповідно трансформатору, який планує підпалити своєму замовнику « ОСОБА_10 », а потім після погодження ним вказаного об`єкту, підпалив його та надіслав цьому « ОСОБА_10 » процес підпалу та горіння, за що отримав винагороду на свою карту у розмірі 8.000грн. На ці кошти він винайняв квартиру в м.Харкові, де мешкав близько тижня. 18.12.2024 року він приїхав з м.Харків до своїх батьків в с.Розсохувата Кегичівського району, де зі своїм знайомим ОСОБА_11 вживали спиртні напої, після цього він пішов до приміщення Розсохуватівської сільської ради Берестинського району та зняв на телефон це приміщення, як об`єкт для підпалу та надіслав його « ОСОБА_10 », який через деякий час «погодив» його. Після чого він виготовив певну суміш для підпалу та будучи в стані алкогольного сп`яніння, близько 02:30 години 19.12.2024 року прийшов до приміщення Розсохуватівської сільської ради Берестинського району, де розбив вікно та кинув туди підготовлену пляшку з легкозаймистою сумішшю. Весь цей процес він також знімав на свій телефон, однак під час спалаху під час пожежи він частково пошкодив собі обличчя та у нього випав з рук телефон. Після чого це відео він також надіслав замовнику « ОСОБА_10 », однак останній кошти за цей об`єкт не заплатив, повідомивши що оскільки відео не повне, то воно «не зараховується». З ранку 19.12.2024 року він поїхав з села на винайману квартиру до м.Харків, де і був затриманий вночі 20.12.2024 року.

Таким чином, під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.194 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

20.12.2024 о 02 годині 48 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , відповідно до п. 2. ч. 1 ст.208 КПК України, затримано.

20.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а саме умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується: протоколом огляду місця події від 19.12.2024, протоколом огляду в с.Розсохувата від 20.12.2024, протоколом обшуку в м.Харків 20.12.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.12.2024.

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_9 .

Враховуючи вищевикладене у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4

1)може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик ґрунтується на тому, що підозрюваний розуміючи тяжкість кримінального покарання за вчинений злочин може залишити місце свого мешкання, в тому числі шляхом виїзду з району, області з метою уникнення від кримінальної відповідальності та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Даний ризик ґрунтується на тому, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 покинув місце свого проживання та знаходився в м. Харків.

2)незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, відповідно до п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Вказаний ризик ґрунтується на тому, що свідок ОСОБА_8 вказаного злочину проживає з ним в одному селі, перебувають з ним у дружніх відносинах, тобто підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка, з метою викривлення його свідчень під час досудового розслідування, а також в суді на його користь з метою уникнути кримінального покарання, що значною мірою може вплинути на всебічне та повне встановлення всіх обставин вказаного злочину.

3)вчинити інший злочин чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказаний ризик ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 вчинив умисне пошкодження майна шляхом підпалу, а саме приміщення колишньої Росохуватівської сільської ради.

Дані вивчення особи підозрюваного ОСОБА_4 свідчать про відсутність міцності його соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного в порядку ст.208 КПК України.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вище зазначене та з урахуванням суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_4 та даних про його особу, суд застосовує її у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що складає 151.400(сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень (50х3028грн).

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення клопотання підозрюваної та захисника про застосування до підозрюваної міри запобіжного заходу, не пов`язаної з триманням під вартою, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження за № 0001184 від 19.12.2024 року за ч.2 ст.194 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 02год. 48хв. 20 грудня 2024 року до 02год. 48хв. 17 лютого 2025 року.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151.400(сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Красноградського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається такою особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1