СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20 березня 2025 року м. Снігурівка

справа №485/521/24

провадження № 1-кп/485/20/25

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002066 щодо

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Херсоні, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

установив:

Суть питання, що вирішується

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.Так, прокурор зазначає, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 ,під тяжкістю покарання за вчинений злочин, враховуючи можливість безперешкодно залишити територію України, може переховуватись від суду. Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_4 добровільно обійняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, останній може продовжити співпрацювати з представниками країни агресора. Прокурор вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти уникненню вищевказаних ризиків з боку обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання. Просив суд його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що прокурором не доведені ризики та не доведена обґрунтована підозра на цій стадії судового розгляду. При цьому звертає увагу суду на особу обвинуваченого, зокрема що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, тому відсутній ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Встановлені обставини

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.09.2023 щодо ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 переховується від органів розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та його місцезнаходження невідоме.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.11.2023 щодо ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 січня 2024 року. Запобіжний захід продовжувався як слідчим суддею так і судом, останній раз ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2025 року на 60 днів, тобто до 24 березня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Судовий розгляд даного кримінального провадження ще триває, відбувається допит свідків захисту.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора з огляду на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою).

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 5 ст. 111-1 КК України, за санкцією якого можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Установлено, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, проте обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти територіальної цілісності, недоторканості та державного суверенітету України, вчинене в умовах воєнного стану, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для суспільства, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу.

Що ж до питання існування заявлених прокурором ризиків та можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає, що на сьогодні вони є реальними та не зменшилися.

Надаючи оцінку можливості у обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

В контексті даного питання суд враховує практику ЄСПЛ, згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу підозрюваного, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Також, існування ризику переховування обвинуваченого від суду обумовлене в тому числі тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, адже за вчинення найтяжчого з них (ч. 5 ст.111-1 КК України) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

На думку суду вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого, свідчить про існування ризику переховування ОСОБА_4 від суду, адже тяжкість імовірного покарання може спонукати його до здійснення відповідних дій.

Крім того, оскільки інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 злочин спрямований проти основ національної безпеки України, тому, перебуваючи на волі, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, в тому числі з метою допомоги країні агресору та її військовим формуванням.

Отже, подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобіганню існуючим ризикам.

При цьому, наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою щодо обвинуваченому ОСОБА_4 має бути продовжений з метою унеможливлення його переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про можливість запобігання існуючим ризикам у разі продовження строку тримання під вартою щодо нього.

Саме продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченому, на думку суду відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Отже, суд вважає доцільним, продовжити дію раніше застосованого запобіжного заходу строком до 18 травня 2025 року включно.

Ззгідно із абз.3 п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та ст. 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437- 442 КК України.

Тому заставу в якості альтернативного запобіжного заходу суд не визначає.

Керуючись ст. 176-178,183,193,194,199,331,369,372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, тобто до 18 травня 2025 року включно без визначення розміру застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, направити для виконання до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Повний текст ухвали оголошений 21 березня 2025 року об 11:45.

Суддя ОСОБА_1