У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 2 травня 2024 року, якою задоволено подання Баштанського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисники - ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

засуджений - ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 2 травня 2024 року задоволено подання Баштанського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Баштанського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме розглянув клопотання про звільнення від покарання з випробуванням без повідомлення засудженого, чим істотно порушив його права, в тому числі право доступу до суду, яке випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд. Невручення судової повістки поштою та розписка з відділу пробації про дату слухання справи не є належним повідомленням про слухання справи судом.

Відзначає, що з пояснень самого ОСОБА_5 , останній постійно проживав дома у зв?язку з мобілізацією і боячись, що його призовуть до війська, на вулицю виходив рідко і міг не вийти до поштарки, боячись отримати повістку з ТЦК. Інспектор дійсно повідомляв йому про суд, але він це сприйняв як погрозу, щоб не допускати порушень.

Вважає висновки суду про наявність законних підстав для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання за обставин, вказаних в поданні органу пробації та ухвалі суду, передчасними.

Наголошує, що судом не було досліджено докази, якими встановлено, що ОСОБА_5 повинен був з`явитись до органу пробації саме 22.01.2024 р. Крім того, інспектор відділу пробації приховав від суду той факт, що 23.01.2024 р. між інспектором та ОСОБА_5 відбулася телефонна розмова, в ході якої останній повідомив про причини неявки, а саме, що він не з?явився через те, що переплутав дні явки до органу, а 24.01.2024 р. був у інспектора та писав пояснення.

Вважає, що лише одна неявка на реєстрацію, за період більше року, жодним чином не носила системного характеру, не була умисною, а також не може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення. Факт зміни місця проживання судом встановлено неналежними доказами - довідкою старости. Інспектор пробації не надав, а суд не перевірив даний факт належними та допустимими доказами, а саме - витяг з реєстру чи акт обстеження умов проживання. Крім того, дійсність даного факту викликає сумнів у захисника з огляду на те, що 25.03.2024 р. (тобто через 12 днів після зміни місця проживання) інспектор пробації проводив бесіду з засудженим і не брав пояснення з цього приводу.

Зазначає, що факт зміни місця проживання не підтверджений належним чином і взагалі засуджений не змінював свого місця проживання з дня народження. Крім цього, відповідно до пояснень ОСОБА_5 , останній в період іспитового строку не змінював адресу проживання, був випадок, коли на декілька днів їздив на лікування.

Захисник вважає, що суддя, зазначивши в ухвалі відомості про неодноразове притягнення засудженого ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, не досліджував постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому зробив передчасний висновок про небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення. Крім того, суд не зазначив, чим саме підтверджується факт адміністративного правопорушення і як вказане свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення та перевиховання.

Апелянт наголошує, що всі зазначені правопорушення скоєні ним в стані алкогольного сп`яніння, сам ОСОБА_5 є алкогольнозалежним і, будучи в такому стані, не може себе належно контролювати. Водночас самі правопорушення не є цинічними, злобними, а є лише проявом надмірного ейфорійного стану ОСОБА_5 , що свідчить про те, що він не несе загрози суспільству та не потребує ізоляції від нього.

З огляду на викладене, захисник ОСОБА_6 вважає, що орган пробації, прокурор та суд формально вирішили справу відносно засудженого ОСОБА_5 та судом не досліджувалось, як характеризується за місцем проживання ОСОБА_5 , чи були скарги на його поведінку у виконкому селищної ради, чи представляє він загрозу для суспільства, чи потребує він лікування від алкоголізму, а сам засуджений вказує на те, що він бажає виправитися.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , прокурор просив відмовити у задоволені вимог апеляційної скарги.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 28.07.2022 р. ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та на нього покладені судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок суду набрав законної сили 29.08.2022 р. та перебуває на виконанні Баштанського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

28.11.2022 р. ОСОБА_5 постановлений на облік Баштанського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях та постановою уповноваженої особи його зобов`язано з`являтися на реєстрацію до органу пробації у визначені дні.

06.12.2022 р. та 09.03.2023 р. ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, 17.04.2023 р. йому було винесене письмове попередження.

Незважаючи на вказане попередження, після цього засуджений ОСОБА_5 десять разів був притягнутий до адміністративної відповідальності:

- 13.05.2023 р. за ст. 173 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн;

- 27.08.2023 р. за ст. 183 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн;

- 18.09.2023 р. за ч. 1 ст. 178 КУпАП до стягнення у вигляді попередження;

- 05.12.2023 р. за ст. 183 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн;

- 23.12.2023 р. за ст. 175-1 ч. 1 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн;

- 23.12.2023 р. за ст. 182 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 грн;

- 24.01.2023 р. за ч. 3 ст. 178 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн;

- 09.02.2024 р. за ст. 183 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн;

- 24.02.2024 р. за ст. 183 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн;

- 25.03.2024 р. за ст. 173, 173-2 ч. 1 КУпАП до стягнення у вигляді п`яти діб адміністративного арешту.

Вивчивши матеріали особової справи та характеристик, а також врахуваваши те, що засуджений, не зважаючи на відповідне письмове попередження органу пробації, не виконував покладені на нього судом обов`язки щодо явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, змінив місце свого проживання, не повідомивши про це орган з питань пробації, а також систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисників на підтримку апеляційної скарги, думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 28.07.2022 р. засуджений Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набрав законної сили 29.08.2022 р.

Відповідно до подання, засуджений ОСОБА_5 , після винесеного 17.04.2023 р. письмового попередження, 6 разів притягнутий до адміністративної відповідальності, не з`явився для реєстрації до органу пробації 22.01.2024 р. без поважних причин і станом на 13.03.2024 р. змінив місце свого проживання, не повідомивши про це орган з питань пробації.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що28.11.2022 р. ОСОБА_5 був постановлений на облік Баштанського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях та постановою уповноваженої особи його зобов`язано з`являтися на реєстрацію до органу пробації у визначені дні.

06.12.2022 р. та 09.03.2023 р. ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим 17.04.2023 р. йому було винесене письмове попередження.

Незважаючи на вказане попередження, після цього засуджений ОСОБА_5 10 разів був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: 13.05.2023 р. за ст. 173 КУпАП, 27.08.2023, 05.12.2023, 09.02.2024 та 24.02.2024 р. за ст. 183 КУпАП, 18.09.2023 р. за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 23.12.2023 р. за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, 23.12.2023 р. за ст. 182 КУпАП, 24.01.2023 р. за ч. 3 ст. 178 КУпАП, 25.03.2024 р. за ст. 173, 173-2 ч. 1 КУпАП.

Крім того, засуджений не з`явився для реєстрації до органу пробації 22.01.2024 р. без поважних причин, а також відповідно до довідки Пісківського старостинського округу Баштанської міської ради № 20.03-2/29 від 13.03.2024 р. не проживає за заявленою ним адресою, отже змінив місце свого проживання, не повідомивши про це орган з питань пробації.

На думку апеляційного суду, викладене свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що засуджений, не зважаючи на відповідне письмове попередження органу пробації, не виконав покладені на нього судом обов`язки щодо явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, змінив місце свого проживання, не повідомивши про це орган з питань пробації, а також систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, що є підставою для скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Щодо доводів захисника про порушення права на справедливий судовий розгляд та неналежне повідомлення ОСОБА_5 , апеляційний суд відзначає, що положеннями ст. 135 КПК України передбачені різні способи інформування та перелік суб`єктів, уповноважених це робити, який не є вичерпним. Відтак, враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 був повідомлений про судове засідання інспектором пробації, що підтверджується відповідною довідкою про проведення бесіди із засудженим, та не оскаржується учасниками справи, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість доводів апелянта в цій частині.

Той факт, що засуджений «боявся вийти на вулицю, щоб не отримати повістку з ТЦК», не є юридичною підставою для визнання повідомлення неналежним та свідчить про умисне ухилення останнього від отримання будь-якої поштової кореспонденції у порядку, зазначеному захисником.

Надаючи оцінку твердженням захисника щодо неналежного дослідження постанов про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд виходить з того, що в матеріалах справи наявні відомості про неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за правопорушення, вчинені у стані алкогольного сп`яніння, факт вчинення яких не заперечується ніким із учасників справи, а отже, не потребує додаткового доведення.

Апеляційний суд враховує і те, що суд має право оцінювати поведінку засудженого в цілому, а не лише через призму окремих випадків. Систематичні порушення, навіть якщо вони не є тяжкими, свідчать про відсутність прагнення до виправлення.

При цьому, алкоголізм не є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності чи скасування рішення про скасування випробування. Натомість, факт того, що засуджений неодноразово вчиняв правопорушення у стані сп`яніння, підтверджує його небезпечність для суспільства, а не навпаки.

З приводу тверджень захисника щодо ненадання належної оцінки даним про особу ОСОБА_5 , апеляційний суд зауважує, що суд не зобов`язаний досліджувати характеристики засудженого, за умови встановлення достатніх підстав для скасування звільнення з випробуванням. У даному випадку систематичні порушення обов`язків, встановлених судом та адміністративні правопорушення є достатніми підставами для ухвалення відповідного рішення.

Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про необхідність скасування ухвали та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням, на час апеляційного перегляду, іспитового строку, встановленого вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 28.07.2022 р.

Так, згідно ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

За змістом ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Апеляційний суд звертає увагу, що визначальною умовою для звільнення від відбування покарання є не тільки завершення іспитового строку, а й належне виконання засудженим покладених на нього обов`язків під час іспитового строку, що в даному випадку ним дотримано не було і у зв`язку з чим до завершення дії іспитового строку орган пробації звернувся до суду з відповідним клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і наплавлення для відбування призначеного судом покарання.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд, вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог КПК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, неповноти судового розгляду не вбачається.

Порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 2 травня 2024 року, якою задоволено подання Баштанського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3