Справа № 307/5612/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/37/25 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.01.2025.

Цією ухвалою закрито провадження за скаргою представника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 28.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 10.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318.

Як вбачається з поданої до слідчого судді скарги, постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 28.09.2024 закрито кримінальне провадження, внесене 10.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000318 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Заявник вказує на те, що 01.08.2020 колишній чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_10 викрав спільну п`ятирічну доньку ОСОБА_11 і з того часу повністю обмежив можливість спілкуватися, бачитися та говорити по телефону. Як вбачається з матеріалів провадження, предметом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні є тривале невиконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2023 по справі № 761/23680/23 про забезпечення позову, щодо зустрічі дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Правова природа ухвали суду від 14.11.2023 по справі № 761/23680/23 про забезпечення позову полягає у тому, що вона підлягає негайному виконанню, про що суд і вказав у резолютивній частині цієї ухвали. Отже, в даній ситуації не має вирішального правового значення та обставина набрала така ухвала законної сили чи ні, була вона скасована судом вищестоящого рівня, чи ні. Вирішальним є те, що з огляду на важливість предмету заявленого позову, характеристику спірних правовідносин (зустрічі дитини з матір`ю), суд вирішив зробити припис про негайне виконання ухвали суду, що у свою чергу породжує юридичний обов`язок у боржника виконувати таку ухвалу.

У даному випадку не має правового значення та обставина, що рішенням апеляційного суду від 06.06.2024 скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2023, бо саме це стало підставою для прийняття слідчим оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження. Крім того, з дати прийняття ухвали суду від 14.11.2023 по справі № 761/23680/23 до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції від 06.06.2024 пройшов значний проміжок часу, майже сім календарних місяців. За цей період часу боржник у виконавчому провадженні жодного разу не виконав вимоги

-2-

ухвали суду про забезпечення позову, щодо зустрічі дитини ОСОБА_12 з матір`ю ОСОБА_6 . Така поведінка ОСОБА_10 утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Разом з тим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова про закриття кримінального провадження від 28.03.2024 є такою, що винесена передчасно. Факт заподіяння моральної шкоди у справах, які стосуються тривалого невиконання судових рішень про контакт з дітьми є системною проблемою в Україні, що було констатовано Європейським судом з прав людини у численних рішеннях ухвалених проти держави - Україна. Таким чином, не існує потреби доводити той факт, що ОСОБА_6 є потерпілою у даному кримінальному провадженні, зазнавала раніше та продовжує зазнавати по даний час моральної (немайнової) шкоди внаслідок тривалого невиконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2023 по справі № 761/23680/23, щодо зустрічі дитини ОСОБА_12 з матір`ю ОСОБА_6 .

Однак, слідчий прийняв передчасне рішення про закриття кримінального провадження, адже навіть не залучив ОСОБА_6 до участі у кримінальному провадженні як потерпілу, не вручив їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілої, не провів жодного допиту, щодо обставин кримінального провадження, які підлягали встановленню. Необхідний мінімум слідчих дій не було виконано, що автоматично вказує на неефективність досудового розслідування та поспішне закриття кримінального провадження. Не залучення ОСОБА_6 до кримінального провадження як потерпілої автоматично виключає можливість набувати процесуальні права та користуватися ними, що свідчить про порушення ст. 13 Конвенції у поєднанні зі статтею 8 Конвенції.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 28.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 10.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_6 не визнана потерпілою, а також не є заявником у даному кримінальному провадженні, тобто не є особою, яка наділена процесуальним правом звертатися до суду зі скаргою на рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Зважаючи на те, що слідчим суддею лише після отримання матеріалів кримінального провадження встановлено, що скаргу подано особою, що не має права подавати скаргу, посилаючись на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що міститься у постанові від 19.02.2019 у справі № 569/17036/18, слідчий суддя дійшла висновку, що провадження за скаргою підлягає закриттю.

В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали судового провадження направити до суду першої інстанції для розгляду по суті. Указує на ті ж доводи, що викладені ним у поданій слідчому судді скарзі. Крім того, посилається на те, що слідчий суддя не звернула увагу на ту обставину, що ОСОБА_6 у будь-якому разі не може бути позбавлена всіх процесуальних прав у даному кримінальному провадженні (зокрема, прав заявника та потерпілого) лише на тій підставі, що заява про вчинення кримінального правопорушення не була подана нею особисто, але подавалося подання державного виконавця в рамках виконавчого провадження, щодо невиконання боржником ОСОБА_10 ухвали суду про забезпечення позову шляхом встановлення графіку контактів матері з дитиною. Така правова позиція слідчого судді свідчить про те, що на практиці ОСОБА_6 не має ефективних засобів правового захисту на національному рівні. ОСОБА_6 є потерпілою з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, відтак слідчий був зобов`язаний виконати мінімальний обсяг

-3-

слідчих дій (наприклад допит в якості потерпілої особи), які були необхідними для реалізації ОСОБА_6 своїх процесуальних прав. Невиконання з боку слідчого жодної слідчої дії та поспішне закриття кримінального провадження у такій чутливій сфері правовідносин як неможливість отримання матір`ю доступу до дитини для взаємного спілкування та відновлення контакту між ними, безумовно свідчить про порушення Україною своїх міжнародних зобов`язань за ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі ст. 12 цієї Конвенції.

Судове провадження розглядається за відсутності учасників процесу, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вищевказані особи належним чином повідомлені про час та місце його розгляду, а також те, що клопотань про відкладення судового розгляду, учасники не подавали.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Згідно до п. 18 ст. 3, ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.

Проте оскаржувана ухвала слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.01.2025, не відповідає наведеним законодавчим приписам.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02. 06. 2016).

Наведені правові норми мають своє відображення у пунктах 1, 2, 17 частини першої статті 7 КПК України, де зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Законність і обґрунтованість рішень слідчого судді, прийнятих на досудовому розслідуванні, може бути забезпечено можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Тому передбачене главою 26 КПК України право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав та законних інтересів учасників кримінального провадження й процесуальним інструментом виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження і відповідає його завданням, передбаченим ст. 2 цього Кодексу.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1, 2 статті 309 КПК України. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження у ній.

-4-

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України інші ухвали слідчого судді, крім зазначених у цій статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді законність останніх підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.

Згідно з ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.01.2025, провадження за скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 28.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 10.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318, закрито.

Апеляційний суд приймає до уваги те, що положення ч. 4 ст. 399 КПК України стосуються процедури відкриття апеляційного провадження чи відмови у його відкритті за скаргами на рішення, визначені у ст. 309 цього Кодексу, тобто на рішення слідчого судді, які він має право приймати відповідно до закону.

Натомість, за матеріалами судового провадження слідчий суддя, всупереч ч. 2 ст. 307 КПК України закрила провадження за скаргою, тобто прийняла рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом. З огляду на це, хоча ст. 309 КПК України і не встановлює можливості оскарження такої ухвали, суд апеляційної інстанції при апеляційному розгляді керується ст. 9 цього Кодексу та виходить із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст. 7 КПК України.

Наведена позиція колегії суддів узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, відображеним у постанові від 23.05.2018 (справа № 13-16сво18).

Той факт, що ОСОБА_6 , в інтересах якої адвокатом ОСОБА_5 подано скаргу, не є заявницею чи потерпілою в даному кримінальному провадженні та якою на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення дізнавача, слідчого чи прокурора про закриття кримінального провадження в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, було встановлені слідчим суддею після відкриття провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 , у зв`язку з чим слідчим суддею не могло бути прийняте інше рішення, ніж передбачено ч. 2 ст. 307 КПК України.

Посилання слідчого судді на правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 (справа № 569/17036/118), є необґрунтованим, оскільки такий стосується можливості закриття апеляційного провадження з підстав встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Таким чином, слідчий суддя розглянула скаргу адвоката ОСОБА_5 без дотримання вимог ст. 307, 318 - 380 КПК України, оскільки закриваючи провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 за вищенаведених обставин, слідчий суддя не врахувала положення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у частині права на справедливий судовий розгляд справи; ст. 24 цього Кодексу щодо права, що регламентує можливість оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим апеляційний суд зауважує, що згідно ст. 306 КПК України повноваження з первинного розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування покладені на слідчих суддів місцевих судів, а згідно зі статтями 309, 392 КПК України на суди апеляційної інстанції покладаються повноваження з перегляду рішень слідчих суддів за наслідком розгляду відповідних скарг.

-5-

Ураховуючи, що розгляд та прийняття ухвали за наслідком розгляду відповідної скарги згідно вимог ст. 306, 307 КПК України, є прерогативою слідчого судді місцевого суду і, за змістом ст. 407 КПК України, не входить до повноважень апеляційного суду, а розгляд її по суті апеляційним судом буде суперечити вимогам ст. 129 Конституції України, тому матеріали підлягають поверненню до того ж суду для вирішення питання про розгляду скарги по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про закриття провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню, а матеріали за скаргою - направленню до суду на новий розгляд, під час якого слід урахувати наведене й ухвалити рішення, яке відповідає вимогам ст. 307 цього Кодексу.

При прийнятті рішення колегія суддів, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.01.2025, якою закрито провадження за скаргою представника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 28.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 10.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000318, скасувати і призначити новий розгляд судового провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 зі стадії її прийняття в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді