Провадження №: 1-кп/752/1246/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000089 від 25.03.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працевлаштований, не одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 будучи раніше судимий вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 25.03.2024 року приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що розташована поблизу станції метро «Либідська» у м. Києві, побачив на асфальті поліетиленовий пакет з пазовим замком з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, а саме з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. В цей час у останнього виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання даної психотропної речовини для особистого вживання

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_3 підняв та поклав поліетиленовий пакет з пазовим замком з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, лівої внутрішньої кишені курки, в яку був одягнений на той час, тим самим умисно незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати при собі.

Після чого, ОСОБА_3 , 25.03.2024 року, приблизно о 15 год. 15 хв., продовжуючи свої злочинні дії, незаконно зберігаючи при собі вказану психотропну речовину, зайшов до вестибюлю станції метро «Либідська» у м. Києві, де і був зупинений працівником поліції та на запитання, щодо наявності речей обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив, що у лівій внутрішній кишені куртки, в яку він одягнений, знаходиться поліетиленовий пакет з пазовим замком з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

У подальшому, ОСОБА_3 був затриманий у порядку ст. 298-2 КПК України та у присутності двох понятих чоловічої статі, було проведено особистий обшук та обшук речей ОСОБА_3 , в ході якого із лівої внутрішньої кишені куртки, яка була одягнена на останньому, вилучено поліетиленовий пакет з пазовим замком з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 1,104 г.

PVP, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 1 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список №2 особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, вказавши на час, місце, спосіб і мету їх вчинення та показав, що знайшов наркотичний засіб у пакеті під лавкою біля свого будинку та залишив у себе для особистого вживання. Щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, офіційно не працевлаштований, проходить курс психосоціальної реабілітації на стаціонарному лікуванні у реабілітаційному центрі, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, а також принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Водночас, згідно з приписами ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положення вказаної норми є імперативними приписами, обов`язковими для застосування.

Як неодноразово вказував Верховний Суд, у випадку вчинення злочину протягом іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку. Приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків. У разі ж вчинення нового злочину у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 185/10985/19, від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, від 12.10.2022 у справі № 557/970/21).

Згідно з положеннями підпункту б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, що відповідно до підпункту б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України становить 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Отже, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід не обирався.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124 ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яким призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Речовий доказ: психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 1,104 г., яка переданий на зберігання до кімнати схову речових доказів УП в метрополітені ГУНП у місті Києві, -знищити.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 12 коп.

Запобіжний захід відсутній.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1