Номер провадження:1-кс/521/1564/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2025 року м. Одеса
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт на навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3-SVE61, який належить TOB «ТТ.».
Таким чином зазначає, що на даний час встановлено наступне:
- відсутня обґрунтована підозра будь-якій посадовій особі володільця майна, а саме ТОВ «ТТ.» у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення;
- відсутні будь-які обставини, які б підтверджували, що незастосування заборони розпорядження майном, вилученим в ТОВ «ТТ.», призвело б до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання перетворення, пересування, передачі майна;
- не враховано негативні наслідки арешту майна для третіх осіб;
- порушено принцип розумності та співмірності арешту;
- проведено судові експертизи, що виключає необхідність та потребу у накладенні арешту на майно.
У зв`язку з викладеним просить скасувати арешт на вилучене майно.
Адвокат ОСОБА_3 надав до суду заяву відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання провести за відсутності його та ТОВ «ТТ.»
Старший слідчий СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надав до суду заяву відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання провести за відсутності його та прокурора, зазначивши, що заперечує проти скасування арешту зазначеного майна, оскільки на теперішній час призначено та проводиться трасологічна експертиза за експертною спеціальністю 4.3, 4.4 «Дослідження ідентифікаційних номерів та рельєфних знаків», для проведення якої необхідно надати експертам навантажувач Toyota Geneo B18, у зв`язку з чим зняття арешту є передчасним.
Дослідивши клопотання та додані матеріали, враховуючи думки сторін, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно із ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Дія заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Так, при вирішенні питання про скасування арешту, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2024 року було задоволено клопотання органу досудового розслідування та накладено арешт на навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3-SVE61, який фактично належить TOB «ТТ» (в особі директора ОСОБА_5 ), місце реєстрації: м.Одеса, вул. Моторна, 6.
Відповідно до ухвали слідчого судді застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, застосовано з метою збереження та дослідженні речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 13.02.2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «ТТ.» про скасування арешту майна, у зв`язку з тим, що на момент ухвалення ухвали суду не закінчено проведення судових експертиз на вказане вилучене майно.
Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, невиправдане втручання та обмеження будь-якого із зазначених елементів, які становлять зміст права власності, призведе до свавільного порушення захищеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на мирне володіння своїм майном.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи, що на час розгляду клопотання, органом досудового розслідування призначено експертне дослідження, досудове розслідування триває, вказане майно є речовим доказом та задля не зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності власника майна, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, необхідність в забороні користування власника своїм майном, яка триває майже шість місяців, відпала. У органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих дій для встановлення обставин у кримінальному провадженні, арешт майна перешкоджає здійсненню господарської діяльності власнику майна та не є співрозмірним завданням кримінального провадження. За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що відпала необхідність в застосуванні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеса від 23.10.2024 року, як заходу забезпечення кримінального провадження, в частині користування цим майном. Оскільки остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийняте та з метою використання арештованого майна як доказу, накладений арешт майна у кримінальному провадженні в частині заборони розпорядження цим майном слід залишити.
Крім того, суд зазначає, що оскільки органом досудового розслідування призначена трасологічна експертиза за експертною спеціальністю 4.3, 4.4 «Дослідження ідентифікаційних номерів та рельєфних знаків», томунеобхідно зобов`язати власника майна надати органу досудового розслідування за першою вимогою навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3-SVE61, який фактично належить TOB «ТТ», для проведення експертного дослідження.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372 КПК України, суддя-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ТТ» задовольнити частково.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 23.10.2024 року, на навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3-SVE61, який фактично належить TOB «ТТ» (в особі директора ОСОБА_5 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 в частині заборони користування власнику майном.
Арешт вказаного майна в частині заборони розпорядження цим майном - залишити без змін.
У іншій частині клопотання відмовити.
Попередити власника майна про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачене ст. 388 КК України.
Зобов`язати власника майна надати органу досудового розслідування за першою вимогою навантажувач Toyota Geneo В18 з номерами 7FBH18 TLG3-SVE61, який фактично належить TOB «ТТ», для проведення експертного дослідження.
Виконання ухвали доручити прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1