Справа № 643/3634/25
Провадження № 1-кс/643/1208/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000818, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України, -

встановив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000818 від 08.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду оператора 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.02.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) за відсутності поважних причин, без дозволів командирів, самовільно залишив місце служби місце розташування 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та поїхав у невідомому напрямку. При цьому, на місце несення служби ОСОБА_4 не повернувся, перебував поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу спрямованого на дезертирство,

ОСОБА_4 , 16.03.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), в порушення встановленого законодавством України порядку, перетнув державний кордон України та виїхав на територію російської федерації, де добровільно здався представникам рф, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, продовжуючи реалізацію злочинного наміру на дезертирство та одночасно реалізуючи заздалегідь спланований намір на вчинення державної зради,

ОСОБА_4 , 16.03.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), в порушення встановленого законодавством України порядку, перетнув державний кордон України та виїхав на територію Російської Федерації, де добровільно здався представникам РФ, та яким надав згоду у проведенні підривної діяльності проти України.

В подальшому, у проміжок часу з 16.03.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) до 31.01.2024, тобто до моменту повернення на територію України, ОСОБА_4 , перебуваючи на території рф (більш точне місце не встановлено), у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацював з представниками збройних формувань рф, тобто вчинив державну зраду за таких обставин.

Під час вказаних подій, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду оператора 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи з вказаною метою, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення державної зради, вступивши у злочинну змову з представниками рф, починаючи з 16.03.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території рф (більш точне місце не встановлено), діючи умисно, протиправно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, маючи можливість відмовитися, добровільно погодився активно співпрацювати з представниками рф, та надавав останнім інформацію про розташування військових підрозділів Збройних Сил України, їх переміщення, місця розташування навчальних центрів, інформацію про особовий склад підрозділу в якому він проходив службу, про підготовку до відсічі збройної агресії рф, таким чим здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Крім того, під час вказаних подій, ОСОБА_4 , продовжуючи активні злочинні дії спрямовані на вчинення державної зради, будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , вступивши у злочинну змову з представниками рф, у проміжок часу з 16.03.2022 по 31.01.2024 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території рф (більш точне місце не встановлено), діючи умисно, протиправно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, маючи можливість відмовитися, добровільно, активно співпрацював з представниками рф та систематично надавав інтерв`ю у підконтрольних представникам рф засобах масової інформації, в яких публічно виправдовував та заперечував збройну агресію рф проти України, а також дискредитував Збройні Сили України, закликав військовослужбовців Збройних Сил України скласти зброю та не чинити опір представникам рф.

Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, брав участь у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Після чого, 31.01.2024 виконавши поставлені представниками рф завдання щодо проведення підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, не представляючи подальшого інтересу представникам рф у проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_4 , був повернутий на територію України, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України - у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

21.02.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України.

21.02.2025 військовослужбовцю ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до листа Департаменту реєстрації Харківської міської ради квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 31.12.2012 належить на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.06.1994 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 8-94-33575.

Відповідно до ч. 2 ст. 111 КК України санкція статті передбачає конфіскацію майна. Тому на даний час у слідства виникла необхідність щодо накладення арешту на вищезазначене майно з метою унеможливлення відчуження оскільки в разі доведення вини ОСОБА_4 вищезазначене майно підпаде під конфіскацію майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий просить з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, що може бути застосовано до підозрюваного, накласти арешт на майно підозрюваного, розгляд клопотання проводити без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту та не допущення відчуження зазначеного в клопотанні майна.

Прокурор у судовому засіданні клопотання просив задоволити та уточнив його прохальну частину, просив накласти арешт шляхом заборони права на розпорядження та відчуження нерухомим майном, належним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.06.1994 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 8-94-33575, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 . В обґрунтування заявленого уточнення повідомив, що частки нерухомого майна на даний час не виділені, відтак саме такий спосіб арешту відповідатиме фактичному стану речового права.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, заслухавши учасників розгляду матеріалів клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Ураховуючи вказану норму закону та те, що повідомлення підозрюваного, його захисника про розгляд судом клопотання про арешт майна може призвести до його відчуження, слідчий суддя розглянув клопотання без їх повідомлення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як вбачається з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

21.02.2025 військовослужбовцю ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно з інформацією листа Департаменту реєстрації Харківської міської ради квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 31.12.2012 належить на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.06.1994 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 8-94-33575.

Санкцією частини 2 статті 111 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, вказаний злочин віднесений відповідно до ст. 12 КК України, до категорії особливо тяжких злочинів.

На підставі викладеного, слідчим суддею встановлена наявність підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, оскільки вказане покарання є обов`язковим та передбачено санкцією частини статті КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, тому належне підозрюваному майно має бути арештовано.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчим відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України доведена необхідність накладення арешту на вказане майно шляхом заборони розпорядження і відчуження таким майном, а також наявність правової підстави для арешту майна, таким чином клопотання є обґрунтованим та має бути задоволено. Застосована до особи правова процедура буде належною, базуватиметься на загальних засадах кримінального провадження та зможе забезпечити виконання його завдань.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони права на розпорядження та відчуження майном, належним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 27.06.1994 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 8-94-33575, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1