Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1699/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи у володінні якого перебувало вилучене майно ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, подане прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження, дані про яке 05.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002472, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

У клопотанні зазначено, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0002472 від 05.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

У провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві також перебувало кримінальне провадження № 0001052 від 13.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 Кримінального кодексу України.

23.09.2024 на підставі постанови слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві проведено невідкладний обшук у будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та у якому фактично проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено, зокрема

240 000 грн. та 315 000 Євро.

24.09.2024 слідчим СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві винесено постанову про визнання вищевказаних вилучених документів та речей доказами у кримінальному провадженні № 0001052.

Як вказано у клопотанні, відповідно до відомостей, отриманих з Державного реєстру осіб платників податків, станом на 30.09.2024 сума доходів ОСОБА_3 не відповідає сумі вилучених грошових коштів під час зазначеного обшуку за місцем його проживання, що свідчить про те, що останній вилучені грошові кошти здобув злочинним шляхом.

26.09.2024 за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на обшук житла, який фактично проведено, слідчим суддею Подільського районного суду міста Києва винесено ухвалу, якою клопотання задоволено та надано дозвіл на обшук житла за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проведено 23.09.2024, та в ході якого вилучено: роздруківки переписки щодо візового оформлення особи іноземця, аркуш з чорновими записами ручкою барвником чорного та синього кольору із зазначенням дат та сум грошових коштів, рахунків фактур щодо надання медичних послуг клінікою ВО «Київський міжнародний університет» на 9 аркушах, грошові кошти у іноземній валюті купюрами номіналом по 50 Євро у кількості 5100 шт. та купюрами номіналом 200 Євро у кількості 3 00 штук на загальну суму 315 000 Євро та у національній валюті купюрами номіналом 500 грн. у кількості 300 шт., 200 грн. у кількості 300 шт., 100 грн. у кількості 300 шт., на загальну суму 240 000 грн., мобільний телефон ОСОБА_3 Iphone, imei: НОМЕР_1 , захищений паролем 3121, який містить месенджери та, зокрема переписку з абонентом «Darvish», предмет схожий на вогнепальну зброю з маркуванням АКММП-УОС 1970 КІПР3342, один магазин до неї та 25 предметів, схожих на патрони з маркуванням Ьхn81.

Відповідно до відомостей, отриманих з Державної податкової служби України, сукупний дохід ОСОБА_3 , зокрема за період з 1998 року по 2024 рік склав 10 511 014, 34 тис. грн. з

ПЗВО «Київський міжнародний університет».

А також, відповідно до інформації, наданої захисником ОСОБА_3 (меморіальних ордерів) в період з 02.09.2016 по 31.05.2018, останнім обготівковано 3 001 228,00 доларів США,

228,00 доларів США, 25,00 доларів США та 5800,00 Євро, що не відповідає сумі отриманого доходу.

Згідно з довідкою спеціаліста за результатами проведеного судово- економічного дослідження встановлено наступне:

- сума загального доходу фізичної особи - платника податків « ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 )» за період з 01.01.1998 по 30.06.2024 становить 10 511 014,34 грн. (податок на доходи фізичних осіб - 589 113,78 грн.), в тому числі за період з 01.01.1998 по 30.06.2019 - 9 114 830,43 грн. (податок на доходи фізичних осіб - 337 800,67 грн.);

- сума перерахованих грошових коштів 19.08.2019 згідно з договорів № 1

від 17.08.2018 та № 1 від 17.08.2018 та списаних 20.08.2019 з картрахунку згідно з листом, вклад № 1 від 20/08, вклад № 1 від 17/08 становить

3 411 027,89 доларів США, еквівалент станом на 20.08.2019 - 85 874 960,27 грн.;

- сума перерахованих та списаних грошових коштів за вкладами 19-20 серпня 2019 р. перевищує дохід фізичної особи « ОСОБА_3 (РНОКГІП НОМЕР_2 )» зазначений у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 30.06.2019

на 2 404 006,36 доларів США, еквівалент в гривні, з врахуванням середнього курсу НБ України гривні до долара США за 2019 рік - 62 132 960,33 грн.;

- сума податку на доходи фізичних осіб не задекларована та не сплачена фізичною особою « ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 )» з суми перерахованих та списаних грошових коштів за вкладами, що перевищує загальну суму отриманого доходу фізичної особи ОСОБА_3 становить 11 183 932,86 грн.

У клопотанні прокурор зазначив, що метою накладення арешту на вищевказане перелічене майно обумовлено необхідністю збереження його як речового доказу для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження. Підставою накладення арешту є наявність достатніх підозр вважати, що вищезазначене майно є доказом у цьому кримінальному провадженні, про що вказує в тому числі постанова про визнання речових доказів.

Справа щодо розгляду клопотання про арешт майна призначалася до розгляду 12.02.2025, 18.02.2025. Прокурор ОСОБА_5 подавав у вказані дати письмові клопотання, в яких просив розгляд провести без його участі, клопотання підтримував у повному обсязі.

Зауважень та заперечень щодо часу та дати призначеного судового засідання від сторін не надійшло.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 повідомив, що 17.02.2025 майно, що є предметом клопотання у цій справі, а саме: грошові кошти у розмірі 240 000 грн. та 315 000 Євро, що були вилучені під час обшуку у будинку АДРЕСА_1 - було повернуто слідчим його клієнту, ОСОБА_3 .

Заслухавши особу, у володінні якого перебувало вилучене майно, ОСОБА_3 , та його захисника адвоката ОСОБА_4 , які заперечували щодо задоволення клопотання про арешт майна, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовуються доводи цього клопотання, зміст письмових заперечень на клопотання про арешт майна із долученими документами адвоката ОСОБА_4 , слідчий суддя проходить до висновку про те, що у його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

За змістом ч. 3 ст. 131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуженню, передачі, перетворенню, використанню, втрати, приховуванню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстав, передбачених положеннями п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, фактично, вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до вимог ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до його відчуження, передачі, приховування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

13.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані щодо кримінального провадження № 0001052, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 Кримінального кодексу України.

23.09.2024 на підставі постанови слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві проведено невідкладний обшук у будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та у якому фактично проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено готівкові кошти у сумі 240 000 грн. та 315 000 Євро.

24.09.2024 слідчим СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві винесено постанову про визнання вищевказаних вилучених документів та речей доказами у кримінальному провадженні № 0001052.

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 своєю постановлю виділив із кримінального провадження № 0001052 матеріали щодо вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, пердбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

05.11.2024 внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002472, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Питання арешту вказаного майна (готівкові кошти у сумі 240 000 грн. та 315 000 Євро) вже вирішувалось у кримінальному провадженні № 0001052 від 13.05.2024.

Так, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 04.10.2024, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 05.12.2024 (справа № 11-cc/824/6940/2024; єдиний унікальний номер: № 758/11926/24) задоволено частково клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження № 0001052 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України та накладено арешт на майно, яке було вилучене 23.09.2024 року під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та у якому фактично проживає ОСОБА_3 , а саме:

- роздруківки переписки щодо візового оформлення особи іноземця;

- аркуш з чорновими записами ручкою барвником чорного та синього кольору із зазначенням дат та сум грошових коштів, рахунків фактур щодо надання медичних послуг клінікою

ВО «Київський міжнародний університет» на 9 (дев`яти) аркушах;

- мобільний телефон ОСОБА_3 марки Iphone, imei: НОМЕР_1 .

В іншій частині клопотання (зокрема щодо накладення арешту на готівкові кошти у сумі

240 000 грн. та 315 000 Євро) відмовлено.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, заперечення на клопотання адвоката ОСОБА_4 , заслухавши в судовому засіданні особу, у володінні якого перебувало вилучене майно, ОСОБА_3 , та його захисника адвоката

ОСОБА_4 , приходжу до висновку про відсутність достатнього обґрунтування стороною обвинувачення відповідності окремого вилученого майна (грошових коштів у сумі 240 000 грн. та 315 000 Євро) критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України, зокрема не вказано, чи було це майно знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, чи є воно об`єктом кримінально протиправних дій, речима, набутими кримінально протиправним шляхом.

При прийнятті такого рішення суд взяв до уваги те, що на час розгляду клопотання

ОСОБА_3 не мав у кримінальному провадженні № 0002472 процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого. Подані прокурором матеріали на обґрунтування клопотання не надають можливість суду встановити точний процесуальний статус

ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні.

Обшук, проведений 23.09.2024 року у будинку АДРЕСА_1 , у ході якого було зокрема вилучено вказані грошові кошти, було проведено в будинку, який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , та де проживає ОСОБА_3 із родиною.

Слідчим суддею досліджено документи, які можуть підтверджувати походження вилучених коштів в еквівалентах євро та гривні. Протягом листопада 2017 року ОСОБА_3 зняв кошти в сумі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) Євро з рахунку

№ НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанку», що підтверджується довідкою АТ «Ощадбанк» № 1412 від 17 листопада 2017 року, наданою адвокатом ОСОБА_8 . Також адвокатом було надано довідки про дохід ОСОБА_3 за 2022, 2023 та 2024 роки у сумі 263 392 грн 67 коп, 316 186 грн 81 коп, 212 458 грн 96 коп відповідно. Стороною захисту вказано, що зазначені кошти є заощадженням сім`ї ОСОБА_3 , частково надавалися раніше членами родини, та зберігались в будинку за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 65, оскільки дане місце є безпечним, так як в ньому постійно перебуває хтось з членів родини, наявна система відеоспостереження тощо.

Судом врахована позиція Київського апеляційного суду, викладена в ухвалі від 05.12.2024

(справа № 11-cc/824/6940/2024; єдиний унікальний номер: № 758/11926/24), а саме: «При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

(…) У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків».

Отже, з матеріалів кримінального провадження не вбачається правових підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 168, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про арешт майна, поданого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні № 0002472, дані про яке 05.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1