Справа № 158/3057/23 Провадження №11-кп/802/176/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000436 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Залісоче Луцького району Волинської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодружений, офіційно не працює, з неповною середньою освітою, раніше судимий вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.10.2018,

засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

До вступу вироку у законну силу ОСОБА_8 запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зараховано в строк відбування покарання термін перебування ОСОБА_8 під вартою з 14.11.2024.

Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 20 липня 2023 року близько 11-12 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» який затверджено Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та подальшим продовженням строку воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, згідно Указу Президента України № 133/2022 від 18.03.2022, який затверджено Законом № 2119-IX від 15.03.2022, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, згідно з Указом Президента №259/2022 від 18.04.2022, та подальшим продовженням строку воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента № 2263-IX від 22.05.2022, та з подальшим продовження строку воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента №573/2022 від 12.08.2022, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2022 строком на 90 діб, згідно з Указом Президента № 2738-ІХ, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента №58/2023, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 строком на 90 діб, згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023, який затверджений Законом №3057-IX, повторно, переслідуючи корисливий мотив та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти на загальну суму 6000 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_10 та які знаходилися на полиці між одягом в шафі у спальній кімнаті, за адресою: АДРЕСА_2 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

В поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 необґрунтованим. Посилається на те, що ОСОБА_8 вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання, шкоду частково відшкодував. Вказує на те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення не завдало тяжких суспільних наслідків, тобто у даному випадку є можливість для застосування ст.75 КК України. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання із застосуванням іспитового строку.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає викладені доводи у апеляційній скарзі необґрунтованими та повністю безпідставними твердження захисника про підстави застосування до обвинуваченого ст.75 КК України. Просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили змінити вирок суду у частині призначеного покарання, думку прокурора, яка апеляційну скаргу заперечувала і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, про можливість пом`якшення обвинуваченому покарання шляхом застосування положень ст.75 КК України, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Приписами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_8 , місцевим судом дотримані.

Як убачається з вироку місцевого суду, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, належним чином урахував усі обставини кримінального провадження, у тому числі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини його вчинення, дані про особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.10.2018, згідно ст.89 КК України є таким, що має судимість та вчинив новий умисний корисливий злочин, особи потерпілого, який похилого віку (82 роки), його позицію, часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди, також те, що по місцю проживання останній характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При цьому судом враховано і наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання винного, відсутні.

На підставі чого суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, і тому призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, в розмірі наближеному до мінімального.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та те, що згідно ст.89 КК України є таким, що має судимість та вчинив новий умисний корисливий злочин, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.75 КК України, яке необхідно відбувати реально, у зв`язку із чим апеляційний суд в даному кримінальному провадженні не знаходить обґрунтованих підстав для застосування положень ст.75 КК України до обвинуваченого.

Призначене судом ОСОБА_8 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, і не є надто суворим, як про це зазначено у апеляційній скарзі.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: