Справа № 738/363/25
№ провадження 1-в/738/85/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi клопотання засудженого ОСОБА_2 про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового розгляду:

прокурора - ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Засуджений підтримав своє клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Встановлені судом обставини.

Вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2024 року ОСОБА_2 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Остаточне покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці визначено на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_2 за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року.

Строк відбування покарання обчислюється з 17 липня 2024 року. Зараховано ОСОБА_2 у строк відбування покарання часткове відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2024 року набрав законної сили 17 серпня 2024 року.

Згідно з вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року, який було враховано судом при призначенні ОСОБА_2 остаточного покарання за ч.4 ст. 70 КК України за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2024 року, ОСОБА_2 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_2 за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року, ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. Строк відбування покарання обчислюється з 20 червня 2024 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.04.2024 по 20.06.2024 та строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 11.03.2024 по 02.04.2024, з розрахунку, відповідно до ч.7 ст. 72 КК України, три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року набрав законної сили 22 липня 2024 року.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року, ОСОБА_2 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_2 вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року та за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. Відповідно до ч.7 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 11.03.2024 по 02.04.2024, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 03 червня 2024 року.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року набрав законної сили 04 липня 2024 року.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2024 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 03.04.2024.

Даний вирок скасовано в частині призначення покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2024 року та ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, в іншій частині вирок залишено без змін.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_2 за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 08 вересня 2021 року, ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_2 за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року, ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці. Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_2 у строк покарання за цим вироком, строк відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року, починаючи з 25 жовтня 2021 року по день набрання законної сили даним вироком включно. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року виконувати самостійно. Вирок набрав законної сили 07 червня 2022 року.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_2 за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років 3 місяців. Строк відбування покарання обчислюється з 25 жовтня 2021 року, при цьому відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_2 у строк покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2021 року по 30 березня 2022 року.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_2 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року, більш суворим покаранням, призначеним ОСОБА_2 за даним вироком, остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років 3 місяців. Строк відбування покарання обчислюється з 02 грудня 2021 року, зараховано ОСОБА_2 у строк покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2021 року по 02 грудня 2021 року.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року виконувати самостійно. Строк відбування покарання обчислюється з 02 грудня 2021 року, ОСОБА_2 у строк покарання за цим вироком зараховано строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2021 року по 02 грудня 2021 року.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 08 вересня 2021 року, який було враховано судом при призначенні ОСОБА_2 остаточного покарання за ч.4 ст. 70 КК України за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року, ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного ОСОБА_2 вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року, більш суворим покаранням за даним вироком, ОСОБА_2 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями частини першої статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як убачається з вироку Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2024 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 17 січня 2024 року на суму 1546,88 грн; 18 січня 2024 року на суму 1483,78 грн; 19 січня 2024 року на суму 2194,10 грн.

Згідно з вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 19 березня 2024 року на суму 382,33 грн; 22 березня 2024 року на суму 839,27 грн, 24 березня 2024 року на суму 346,00 грн, 29 березня 2024 року на суму 480,00 грн..

Згідно з вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року, ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 08 грудня 2023 року на суму 2299, 00 грн, 08 грудня 2023 року на суму 1716, 00 грн, 25 лютого 2024 року на суму 798,00 грн, 26 лютого 2024 року на суму 798, 00 грн, 03 березня 2024 року на суму 898,00 грн, 04 березня 2024 року на суму 898,00 грн, 06 березня 2024 року 798,00 грн, 07 березня 2024 року на суму 748, 00 грн, 09 березня 2024 року на суму 798,00 грн, 10 березня 2024 року на суму 398,00 грн, 10 березня 2024 року на суму 368,00 грн, 10 березня 2024 року на суму 398,00 грн.

Згідно з вироком Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2024 року ОСОБА_2 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна 03 квітня 2024 року на суму 399,00 грн.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1514,00 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1342,00 грн.

З огляду на указані норми, на момент вчинення у 2024 році ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України становив 3028,00 (1514,00 * 2 = 3028,00), а на момент вчинення кримінальних правопорушень у 2023 році 2684,00 (1342,00 * 2 =2684,00).

Як убачається з вироків Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2024 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року та Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2024 року вартість майна, яке ОСОБА_2 викрав у 2023 році за кожним епізодом не перевищувала 2684,00 грн, та яке ОСОБА_2 викрав та вчинив замах на викрадення у 2024 році за кожним епізодом не перевищувала 3028 грн, тобто була меншою 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час їх .

Згідно з вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 12 березня 2020 року на суму 3444,36 грн.

Згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 07 вересня 2021 року на суму 1209 грн.

Згідно з вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна та замах на викрадення чужого майна 26 вересня 2021 року на суму 258,00 грн, 29 вересня 2021 року на суму 1682,58 грн, 30 вересня 2021 року на суму 2197,04 грн.

Згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 18 вересня 2020 року на суму 234,812 грн, 06 жовтня 2020 року на суму 244,00 грн, 08 листопада 2020 року на суму 361,25 грн, 11 листопада 2020 року на суму 380,50 грн.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 04 січня 2021 року на суму 266,21 грн, 20 березня 2021 року на суму 599,00 грн.

Згідно з вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 08 вересня 2021 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 27 січня 2020 року на суму 750 грн та на суму 2200грн.

Згідно з вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року ОСОБА_2 вчинив викрадення чужого майна 05 вересня 2020 року на суму 285,17 грн, 15 вересня 2020 року на суму 292,73 грн, 16 вересня 23020 року на суму 321,05 грн, 21 вересня 2020 року на суму 223,33 грн, 22 вересня 2020 року на суму 293,38 грн, 30 вересня 2020 року на суму 267,04 грн, 273,45 грн, 273,45 грн, 261,55 грн, 03 жовтня 2020 року на суму 365,35 грн, 07 жовтня 2020 року на суму 317,77 грн.

Згідно з вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 02 серпня 2020 року на суму 338,71 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1135,00 грн.

З огляду на указані норми, на момент вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, у 2021 році розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України становив 2270,00 (1135,00 * 2 = 2270,00).

Як убачається з вироків Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року, Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року вартість майна, яке ОСОБА_2 викрав та вчинив замах на його викрадення у 2021 році за кожним епізодом не перевищувала 2270,00 грн, тобто була меншою 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час їх вчинення (менше 2270,00 грн).

Відтак, на день розгляду клопотання діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_2 за вказаними вироками наразі не можуть вважатися кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна за кожним із вчинених епізодів не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність, а тому суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_2 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності вчинених ним діянь відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102,00 грн, а суму 1433,69 грн. відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1051,00 грн.

З огляду на указані норми, на момент вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, у 2020 році, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України становив 2102,00 (1051,00 * 2 = 2102,00).

Як убачається з вироків Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року, Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 08 вересня 2021 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року, Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року вартість майна, яке ОСОБА_2 викрав та вчинив замах на його викрадення у 2020 році за кожним епізодом не перевищувала 2102,00 грн.

Отже, ОСОБА_2 вчинено таємне викрадення чужого майна та замах на його викрадення у 2020 році за даними вироками на суму, що становить менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час їх вчинення (менше 2102,00 грн), а тому суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_2 від призначеного покарання і за цими вироками на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності вчинених ним діянь відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ.

Згідно з вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна 12 березня 2020 року на суму 3444,36 грн, що становить більше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час його вчинення (більше 2102,00 грн).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що згідно з вироками Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2024 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року, Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2024 року, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року, Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року, Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 08 вересня 2021 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року, Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року ОСОБА_2 засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна та за замах на таємне викрадення чужого майна у 2020, 2021, 2023 та у 2024 роках за кожним з епізодів на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день їх вчинення, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_2 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись п.13 ч.1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК України, ч.1 ст. 5, ч.4 ст. 74 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ - задовольнити.

Вироки Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2024 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року, Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2024 року, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року, Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року, Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 08 вересня 2021 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року, Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року:

Звільнити засудженого ОСОБА_2 від покарання, призначеного за вироками Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2024 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року, Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2024 року, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року, Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року, Мелітопольського міськрайонного суду Запоріжської області від 08 вересня 2021 року, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року, Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, негайно.

Вважати ОСОБА_2 таким, що засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_2 у строк покарання за цим вироком, зараховано строк відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року, починаючи з 25 жовтня 2021 року по день набрання законної сили даним вироком включно. Вирок набрав законної сили 07 червня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1