Єдиний унікальний номер 722/20/25
Номер провадження 1-в/722/14/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника СВК №67 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_5 , звернувся в суд із вказаним вище клопотанням, обґрунтовуючи яке вказував, що засуджений по місцю відбуття покарання характеризується позитивно, сумлінно відноситься до праці, виконує роботи з благоустрою установи, реалізував декілька програм диференційованого виховного впливу.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 подане клопотання підтримав.

Засуджений ОСОБА_5 будь-яких пояснень в судовому засіданні не надав, своєї думки щодо вирішення клопотання не висловив.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи що матеріали особової справи засудженого та надані адміністрацією установи відомості не доводять факт виробітку засудженим встановлених обсягів робіт в повному обсязі, що в свою чергу свідчить про несумлінне відношення його до праці. Окрім цього, відбуваючи покарання засуджений в десяти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Представник колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував, посередньо охарактеризував засудженого та зазначив, що подане адвокатом клопотання, на даний час, є передчасним.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 26.01.2016 року за ст.ст.115 ч.1, 185 ч.1, 70 ч.1 КК України до 13 років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення з 01.04.2015 року по 26.01.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30.07.2020 року у на підставі ст.74 ч.3 КК України зараховано ОСОБА_5 покарання у виді одного року позбавлення волі, призначене за вироком суду від 26.01.2016 року за ст. 185 ч.1 КК України, за правилами ст.72 ч.1, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, зарахувавши на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень в остаточно призначене покарання у виді 13 років позбавлення волі. В іншій частині виконання вироку залишено без змін.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.11.2024 року звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання за ст.185 ч.1 КК України на підставі ст.74 ч.2 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Строк відбування покарання засудженому відраховано з 01.04.2015 року.

Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 06.06.2027 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув три чверті покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, складає 2 роки 4 місяці 6 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови №2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 з 02.04.2015 року перебував в ДУ «Чернівецький СіЗО (№33)». За час перебування в даній установі за порушення порядку та умов відбування покарання в п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Не заохочувався.

15.02.2016 року прибув до ДУ «Сокирянська ВК (№67)». З часу прибуття до установи і по квітень місяць 2016 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався у зв`язку із небажанням працювати. З приводу працевлаштування до адміністрації установи не звертався.

Після проведення соціально-виховної роботи, засуджений подав заяву на працевлаштування та з травня місяця 2016 року і по теперішній час працевлаштований в майстерні установи. Поставлені завдання намагається виконувати.

В період відбування покарання в даній установі в п`ятьох випадках за порушення порядку та умов відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності. Чотири стягнення погашені у встановленому законом порядку та одне стягнення діюче. В двох випадках заохочувався.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

По відношенню до персоналу установи напоказ тактовний, мали місце прояву нетактовної поведінки.

По відношенню до інших засуджених вживчивий, не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.

По прибуттю до СВК засуджений подав заяву до навчального центру, який функціонує при установі для здобуття робітничої професії. В 2016 році здобув професію «машиніст каменерізальних машин 4-го розряду», а у 2017 році здобув додаткову робітничу професію за фахом «токар» 2-го розряду. За зайняте 3 місце в змаганнях конкурсу з фахової майстерності по професії «токар» був нагороджений грамотою.

В 2020 році здобув повну загальну середню освіту у вечірній школі.

10.12.2020 року комісією СВК одноголосно відмовлено засудженому ОСОБА_5 в переведенні на ДСР як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення.

09.02.2023 року комісією СВК відмовлено ОСОБА_5 у застосуванні статті 82 КК України, як особі яка не довела, що стала на шлях виправлення.

14.03.2024 року комісією СВК відмовлено ОСОБА_5 у застосуванні статті 81 КК України, як особі яка не довела свого виправлення.

Таким чином, досліджені судом матеріали особової справи чітко вказують на те, що після поміщення до місць позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 не зробив для себе належних висновків та не бажає стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що з початку строку відбуття покарання поведінка засудженого ОСОБА_5 була негативною.

Реалізація засудженим програм диференційованого виховного впливу і робота свідчать про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, проте, такої оцінки ступеня виправлення, недостатньо для застосування ст.81 КК України.

Враховуючи викладене, з огляду на всі характеризуючи матеріали особи засудженого ОСОБА_5 та значний строк невідбутого ним покарання суд вважає, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя:

Повний текст ухвали складено 31.01.2025 року