Провадження № 1-в/635/227/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу без його участі.

Суд, розглянувши заяви прокурора, представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Полтава, громадянин України, який має вищу освіту, неодружений, не працевлаштований, раніше засуджений за вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 12 листопада 2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 850 гривень штрафу; вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 04 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 15 липня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Київського районного суду міста Полтави від 02 листопада 2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 02 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 травня 2021 року за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 26 листопада 2021 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів; вироком Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі, який скасований постановою Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 жовтня 2024 року, а кримінальне провадження на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України щодо ОСОБА_3 закрито, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Так 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Згідно вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний Кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вироком Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 жовтня 2024 року застосовано зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року та в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України вирок Октябрського районного суду міста Полтави від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_3 скасовано, а кримінальне провадження на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України (втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння) щодо ОСОБА_3 закрите.

Враховуючи те, що Верховним Судом в постанові від 24 жовтня 2024 року вже застосовано зворотну дію у часі Закону України № 3886-ІХ, та кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 закрите у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 377, 534, 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1