провадження № 1-кп/294/93/25
справа № 294/2406/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Чуднів кримінальне провадження №0000101 від 07.10.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дубище Житомирського (до змін - Чуднівського) району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійною освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого (востаннє 16.11.2020 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений у зв`язку з відбуттям покарання 27.07.2022),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

06.10.2023 близько 17 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_5 на ґрунті раптових неприязних відносин сталася суперечка.

В цей же день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, знаходячись на вищевказаній присадибній ділянці, ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_4 своєю лівою рукою здійснив захват за шию ОСОБА_5 та масою свого тіла повалив його на землю, де умисно наніс близько п`яти ударів кулаком правої руки в обличчя останнього. Внаслідок нанесених ОСОБА_4 ударів по обличчю ОСОБА_5 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо лівого ока, крововиливу в слизову оболонку лівого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я перелому кісток носа, синця та садна спинки носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений начальником СД ВП № 5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 16.11.2023 та затверджений прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_7 16.11.2023.

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні прокурор вважав, що у ході розгляду даного провадження було достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинено останнім, та, зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, після допиту ОСОБА_4 , просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

В судових дебатах прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Обставинами, які пом`якшують покарання, прокурор визначив щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставиною, яка обтяжує покарання, -перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію прокурора щодо відсутності необхідності в дослідженні усіх матеріалів кримніального провадження, вважав за можливе проводити судовий розгляд на підставі ч. 3 ст. 349 КК України, зазначив, що претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а також правову кваліфікацію не оспорював, однак вказав, що не пам`ятає причину виникнення конфлікту між ними та потерпілим, оскільки пройшов тривалий час з моменту події.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та потерпілого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані ними обставини, які не досліджувались судом, в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат, речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Висновки суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_5 .

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому проступку визнав повністю, розкаявся, жалкує про вчинене. На думку суду, розкаяння обвинуваченого було відвертим та указані дії свідчать про бажання виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до обвинувального акта обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Зазначену обставину обвинувачений не заперечував.

Судом також встановлено, що відповідно до вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.11.2020, з урахуванням ухвали Житомирського апеляційного суду від 07.06.2021, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі.

27.07.2022 ОСОБА_4 звільнений з Райківської ВК Житомирської області № 73 по відбуттю покарання.

Таким чином, зважаючи на приписи ст. 34, п. 1 ч. 1 ст. 67, ч. 1 ст. 88, п. 7 ч. 1 ст. 89 КК України ОСОБА_4 06.10.2023 скоїв умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, маючи не погашену та не зняту судимість за умисний нетяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто має місце рецидив кримінальних правопорушень.

При цьому, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, суд не враховує цю обставину як обтяжуючу покарання, однак приймає таку обставину при оцінці особистості обвинуваченого.

Крім того, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 також встановлено, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, має професійну освіту, офіційно не працює, однак зазначив, що має неофіційний дохід, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується задовільно, однак компрометуючих матеріалів відносно нього до органу місцевого самоврядування не надходило.

Відповідно до вимог статтей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючої покарання обставини та однієї обтяжуючої покарання обставини, сукупність даних про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим вважає, що з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів останньому необхідно призначити покарання у виді штрафу, який з огляду на санкцію ч. 2 ст. 125 КК України, є необхідним та достатнім.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 65-67, 59-1, 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8