Єдиний унікальний номер № 285/1758/25
Провадження № 1-кп/0285/531/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 285/1758/25 0000019) по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Волиця-Польова, Теофіпольського району, Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше судима - вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.10.2023 за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, -

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме, що відповідно до положень ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримати дітей до їх повноліття. Положення статті 51 Конституції України також відображені в ст. 180 Сімейного кодексу України.

Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно до ст. 166 СК України, особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені ст. 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Незважаючи на закріплені на законодавчому рівні вищевказані норми, якими врегульовані сімейні відносини щодо виконання батьківських обов`язків, ОСОБА_3 , грубо їх ігноруючи, стала на протиправний шлях, що виразилося у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/3447/21 від 17 листопада 2021 року ОСОБА_3 , позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язана сплачувати на користь дитини аліменти, в твердій грошовій сумі в розмірі 1190 гривень 50 копійок щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 червня 2021 року до повноліття дитини.

Відповідно рішення Виконавчого комітету Новоград-Волинської (Звягельської) міської ради від 29.12.2021, №350, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та відповідно рішення Виконавчого комітету Новоград-Волинської (Звягельської) міської ради від 25.02.2022, №407 влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , знаючи про свій обов`язок сплачувати, встановлені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області (справа №285/3447/21 від 17.11.2021), аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , злісно ухилялась від сплати аліментів та його не виконувала з 01.12.2023 по 28.02.2025.

Так, ОСОБА_3 , яка 02.10.2023 вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області притягнена до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, висновків для себе не зробила, продовжила умисно ухилятися від сплати аліментів, не вжила заходів до погашення заборгованості по аліментам, без поважних причин офіційно не працювала та за послугами зі сприяння працевлаштування до Звягельської філії Житомирського обласного Центру зайнятості не зверталась, не надавала будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки, будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто можливість виконання рішення суду про стягнення аліментів, заходів спрямованих на погашення заборгованості не здійснила, внаслідок чого станом на 28.02.2025 виникла заборгованість в загальному розмірі 63 164,34 грн, а у період з 01.12.2023 по 28.02.2025 в розмірі 23 788,50 грн., що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи працездатною особою, раніше судимою за умисне ухилення від сплати аліментів, маючи дохід від тимчасових заробітків, знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти, у період з 01.12.2023 по 28.02.2025 злісно ухилялась від сплати встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/3447/21 від 17.11.2021 аліментів на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його не виконувала.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_3 , що була представлена захисником ОСОБА_7 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорювала встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за її відсутності. Викладене підтверджується заявою обвинуваченої ОСОБА_3 від 31.03.2025 року щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Законний представник потерпілої також не заперечувала щодо розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Прокурор Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , відповідно до ч.1 ст. 302 КПК України просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ст. 381 КПК України.

Оцінюючи встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 164 КК України, як умисне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою раніше судимою за кримінальне правопорушення.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченої, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка вину визнала, являється особою раніше судимою, за місцем проживання характеризується задовільно, розмір заборгованості по аліментах, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_3 аналогічних кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді громадських робіт.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України і призначити їй покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий