В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001408 від 01 жовтня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мари Республіки Туркменістан, громадянина України, освіта вища, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 2015 року народження (зі слів), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів), раніше судимого:

-17 серпня 2023 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за частиною третьою статті 357, частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України, із застосуванням положень статті 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень;

-28 червня 2024 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-14 січня 2025 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за частиною другою статті 309 КК України, із застосуванням положень статті 71 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 01 жовтня 2024 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимоги Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичного засобу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

В подальшому, ОСОБА_3 придбаний ним таким чином наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), що знаходився в частині блістеру, всередині якого були дві таблетки круглої форми білого кольору, помістив до правої кишені штанів, та почав незаконно зберігати при собі, для власного вживання без мети збуту.

Так, 01 жовтня 2024 року, приблизно о 17 години 55 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, буд. 5, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

В подальшому, 01 жовтня 2024 року, в період часу з 18 годин 21 хвилин до 18 години 28 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, буд. 5, співробітниками поліції проведено обшук затриманої особи, в ході якого ОСОБА_3 дістав з правої кишені штанів частину блістеру, всередині якого були дві таблетки круглої форми білого кольору - наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Згідно висновку експерта CE-19/111-24/56968-НЗПРАП від 31 жовтня 2024 року: у наданих на дослідження двох таблетках круглої форми білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) становить 0,044 г.

Метадон (фенадон), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 1 Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу Метадон (фенадон), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,02 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Так, восени він на залізничній дорозі знайшов у блістері дві таблетки наркотичного засобу - метадону, які підняв та залишив собі для власного вживання, поклавши їх до кишені штанів. В подальшому, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, буд. 5, був затриманий працівниками поліції, які вилучили в нього даний наркотичний засіб. На сьогоднішній день, хоч не офіційно, але працює і наркотичних засобів уже не вживає. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та вірно кваліфіковані за частиною другою статті 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Водночас, суд враховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (пункт 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, спосіб життя (раніше неодноразово судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований на тимчасово окупованій території, одружений, має на утриманні малолітню дитину), відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за статтею 12 КК України, яка визначається не тільки положеннями статті 12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено кримінальний проступок; вчинення кримінального проступку було припинено лише втручанням правоохоронного органу; суспільній небезпечності останнього, яке передбачено розділом XIII Особливої частини КК України «Злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення», що відносяться до діянь, які створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів; можливих наслідків від вчинення даної категорії кримінальних правопорушень, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 309 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року ОСОБА_3 було засуджено за частиною другою статті 309 КК України, із застосуванням положень статті 71 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до частинии четвертої статті 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Враховуючи те, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 до ухвалення відносно нього вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року, суд вважає за необхідне остаточно призначити йому покарання за правилами частини четвертої статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року ОСОБА_3 було засуджено за частиною третьою статті 357, частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України, із застосуванням положень статті 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Дані про сплату даного штрафу у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 72 КК України основне покарання у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень, призначене вироком Дніпровського районого суду міста Києва від 17 серпня 2023 року, складанню з іншими видами покарання не підлягає і виконується самостійно.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 2387 гривень 70 копійок за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у кримінальному провадженні № 0001408 (висновок експерта CE-19/111-24/56968-НЗПРАП від 31 жовтня 2024 року).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнову шкоду нікому не заподіяно.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини четвертої статті 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року, та даним вироком, у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

На підставі частини третьої статті 72 КК України вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим за частиною третьою статті 357, частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України, із застосуванням положень статті 70 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень - виконувати самостійно.

Матеріали кримінального провадження № 0001408 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/22037/24.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок.

Речові докази: наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) загальною масою 0,044 г., який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1