ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

17 грудня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000932 від 01.08.2024 року, звернувся слідчий слідчого відділу Управління СБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженим старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 , в якому порушувалося питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 на 60 днів, тобто до 14 лютого 2025 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, ч.1 ст.9, ч.3 ст.17 КПК, вважає, що зміст процесуальних дій проведених з підозрюваною ОСОБА_9 та зміст процесуальних документів свідчать про порушення слідчим вимог кримінального процесуального закону та незаконність підозри ОСОБА_9 у вчиненні нею інкримінованих злочинів.

В обґрунтування зазначає, що у даній справі порушено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК, оскільки відповідно до норм ст.216 КПК України вказане кримінальне правопорушення віднесено до підслідності слідчих органів Національної поліції. Проте, відповідно до витягу з ЄРДР органом, яким внесено відомості до ЄРДР та здійснюється досудове розслідування є слідчий відділ УСБУ у Дніпропетровській області.

Крім того вважає, що обшук транспортного засобу "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , який проведений 24 жовтня 2024 року в період часу з 13:47 год до 16:36 год є незаконним, так як був проведений з істотним порушенням вимог закону, прав і свобод ОСОБА_9 , а також без участі захисника, якого у відповідності до вимог п.п.2,3 ч.1 ст.49 КПК зобов`язаний був залучити слідчий та на чому наполягала сама підозрювана. Окрім того, на момент початку проведення обшуку слідчий зобов`язаний був скласти протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Проте слідчим було відтерміновано складання протоколу про затримання до 19:30 год (фактичний час затримання вказаний у протоколі 16:55 год), внаслідок чого було порушено права підозрюваної на свободу та право не свідчити проти себе, що закріплені ст.ст.12,18 КПК, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 63 Конституції України.

Також вважає, що затримання підозрюваної ОСОБА_9 є незаконним, оскільки тривалий час підозрювана, всупереч вимогам п.п.2,3 ч.1 ст.49 КПК, перебувала без захисника та забезпечення права на захист, хоча відповідно до положень ст.209 КПК була фактично затриманою.

Таким чином сторона захисту стверджує, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не було надано слідчому судді достатніх доказів для переконання об`єктивного спостерігача, що саме ОСОБА_9 було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК, а усі фактичні дані отримані у результаті проведення обшуку транспортного засобу "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , не можуть бути використані для обґрунтування підозри.

Водночас посилаючись на практику ЄСПЛ вказує, що стороною обвинувачення також не доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, так як не надано жодних доказів, у розумінні ч.2 ст.84 КПК, які б підтвердили навіть спроби ОСОБА_9 вчинити вказані дії. До того ж, на теперішній час в Україні триває воєнний стан та на його виконання, у тому числі на території Дніпропетровської області, введено комендантську годину. Крім того, стороною обвинувачення не було наведено доказів відносно якого саме свідка може бути вчинено тиск та у якій формі, в яких взаємовідносинах перебуває підозрювана зі свідками та будь-якої залежності будь-якого свідка від підозрюваної. При цьому, щодо можливого тиску на експертів у цьому кримінальному провадженні зазначає, що у матеріалах, які були надані стороні захисту, як додатки до клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні будь-які матеріали щодо можливого проведення експертизи у цьому кримінальному провадженні.

Також зазначає, що всупереч вимогам п.3 ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання слідчий суддя не встановив, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, та не врахував дані про особу підозрюваної ОСОБА_9 , яка раніше не судима, має позитивну характеристику, двох неповнолітніх дітей на утриманні - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тобто є абсолютно соціально-адаптованою в суспільстві людиною й підстав для її подальшої ізоляції не має й не може бути. Окрім того, не дивлячись на те, що підозрювана тимчасово не працює, вона має можливість отримати тимчасові кошти для проживання та у неї є чоловік ОСОБА_14 , який забезпечує життєдіяльність її та дітей.

Поміж іншого в поданій апеляційній скарзі, беручи до уваги вимоги європейських стандартів щодо обов`язкового докладання зусиль щодо визначення розміру застави у випадку, коли існують підстави для обмеження свободи, а також з урахуванням конкретних обставин справи, становища підозрюваної ОСОБА_9 , сторона захисту вважає, що слідчий суддя мав визначити розмір застави у межах, встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК.

У той-же час зазначає, що в період двох місяців з моменту затримання та застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з нею проводилась лише одна слідча (розшукова) дія, а саме допит, що свідчить про неадекватний спосіб здійснення своїх повноважень слідчим, прокурором та призвело до порушення розумного строку тримання під вартою підозрюваної, а відтак до порушення права останньої на свободу.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та визначити розмір застави щодо ОСОБА_9 у межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисників на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та визначити підозрюваній ОСОБА_9 заставу у розмірі 80 ПМ, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 на 60 днів, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваної ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, про наявність існування ризику, передбаченого п.1.ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваної ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, свідчить тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях та можливість покинути територію країни з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки на даний час триває агресія рф проти України у зв`язку з чим частина державного кордону не контролюється державними органами.

Про наявність існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК, тобто можливості підозрюваної ОСОБА_9 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення свідчить те, що на теперішній час органом досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, знаряддя та засоби його вчинення, місця зберігання документів, якими перешкоджали законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а також незаконному переправленню через державний кордон України, установи та організації які виготовили ці документи, які прямо можуть вказувати на співучасників ОСОБА_9 , які сприяли їй у вчиненні кримінальних правопорушень та коло її зв`язків, які ОСОБА_9 використовувала у протиправній діяльності.

Про наявність існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваної ОСОБА_9 незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні свідчить те, що на даний час органом досудового розслідування встановлюються співучасники протиправної діяльності ОСОБА_9 , які сприяли їй у вчиненні кримінальних правопорушень, та коло зв`язків, які вона використовувала для здійснення злочинних дій. Крім того, більшість свідків, яким відомі обставини вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, підтримують з останньою стосунки, на яких, в свою чергу, ОСОБА_9 має владний вплив, оскільки вони сприяли їй у вчиненні кримінальних правопорушень та є безпосередньо можливими співучасниками. Крім цього, в ході досудового розслідування призначено судово-медичну експертизу з метою з`ясування стану здоров`я родича ОСОБА_9 - громадянина ОСОБА_15 , тому перебуваючи на свободі підозрювана може вплинути на ОСОБА_15 з метою ухилення останнього від проходження зазначеної експертизи, що вплине на повноту досудового розслідування та встановлення усіх обставин справи.

Про наявність існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, тобто можливості підозрюваної ОСОБА_9 продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, вказує те, що підозрювана на теперішній час не має постійного місця роботи та постійного заробітку, її чоловік ОСОБА_16 також не має постійного місця роботи та постійного заробітку, однак рівень їх життя не відповідає її фінансовому становищу. Таким чином, перебуваючи на волі ОСОБА_9 з метою особисто збагачення може продовжити вчиняти умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, та незаконне переправлення через державний кордон України, що в свою чергу, призведе до неналежного комплектування Збройних сил України та інших утворених до Законів України військових формувань військовослужбовцями, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності, а також боєздатності.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

01.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК.

24.10.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК.

25.10.2024 ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська відносно підозрюваної ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

25 грудня 2024 ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000932 від 01.08.2024 за підозрою ОСОБА_9 до шести місяців, тобто до 24 квітня 2025 року.

З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів (а.с.1-15), колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 закінчувався 22 грудня 2024 року, однак, для завершення проведення досудового розслідування необхідно провести та завершити слідчі та розшукові дії, зокрема: скасувати грифи секретності з матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих дій, а саме: протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - візуального спостереження за місцем та річчю; клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, постанов прокурору про проведення контролю за вчиненням злочину, постанов слідчого на проведення візуального спостереження за місце та річчю, та долучити їх до матеріалів кримінального провадження; направити до Дніпровського апеляційного суду клопотання про скасування грифів секретності з матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих дій, а саме ухвали про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, отримати останні та долучити їх до матеріалів кримінального провадження; отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи; отримати висновок призначеної судової експертизи звуко-, відеозапису; отримати висновки двох призначених судових експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів; провести детальний огляд матеріалів двох судових експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів, після надходження останніх з експертної установи; отримати висновок службового розслідування з військово-медичного клінічного центру Східного регіону (військова частина НОМЕР_2 ) за фактом протиправних дії лікарів зазначеного закладу та встановлення можливих співучасників ОСОБА_9 ; отримати зразки підписів лікаря ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та їх печатки і факсиміле; після отримання зазначених вище вільних зразків призначити судову техніко-криміналістичну експертизу консультаційного висновку нейрохірурга, який ОСОБА_19 24.10.2024 року отримав від ОСОБА_9 ; після отримання всіх необхідних документів та висновків судових експертиз, при наявності підстав повідомити про підозру у кінцевій редакції підозрюваній ОСОБА_9 та виконати вимоги ст.ст. 290-291 КПК.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 на 60 днів, тобто до 14 лютого 2025 року, без визначення розміру застави.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_9 під вартою та відсутність підстав для застосування до неї більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків. Тому всупереч доводам апеляційної скарги подальше продовження тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 не порушує її права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваної ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків, двох малолітніх дітей на утриманні, позитивної характеристики, постійного місця проживання, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК є неспроможними, оскільки при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не встановлює обставини обґрунтованості підозри, оскільки ці обставини входять до предмету доказування лише при застосуванні запобіжного заходу, а не під час вирішення питання про його продовження, і предметом доказування у такому випадку є наявність встановлених слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська при застосуванні запобіжного заходу ризиків, які не зменшилися і не відпали.

Водночас твердження сторони захисту щодо порушення органом досудового розслідування правил підслідності кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК також є неспроможними, оскільки постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_20 від 15 серпня 2024 року визначено підслідність кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000983 від 14.08.2024 за ч.3 ст.332 КК за СВ УСБУ у Дніпропетровській області (а.с.26-27).

У той-же час постановою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_20 від 15 серпня 2024 року матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000932 від 01.08.2024 та №0000983 від 14.08.2024 об`єднано в одне провадження за єдиним №0000932 від 01.08.2024 та досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено СВ УСБУ у Дніпропетровській області (а.с.28-29).

Також, всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим суддею, були належним чином враховані положення ч.4 ст.183 КПК та обґрунтовано прийнято рішення про недоцільність у даному випадку визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-2 КК, проти основ національної безпеки України, вчиненого під час дії воєнного стану. Підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, на даному етапі кримінального провадження колегія суддів також не вбачає.

Разом з цим, доводи сторони захисту щодо порушення слідчим вимог закону при затриманні підозрюваної ОСОБА_9 , порушення її права на захист та незаконності проведення обшуку транспортного засобу "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження не розглядає, оскільки ці питання є предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 на 60 днів, тобто до 14 лютого 2025 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4