УХВАЛА

07 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 755/2676/24

провадження № 51-1230ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року у кримінальному провадженні стосовно нього,

встановив:

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання п. 4 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції стосовно нього. Вважає, що апеляційний суд переглядаючи справу в апеляційному порядку безпідставно не перевірив доводи щодо його невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, повторно не дослідив докази у справі. Крім того, оспорює фактичні обставини справи, аналізує докази та стверджує про те, що суди неправильно оцінили їх.

Засудженому слід взяти до уваги, що перевірка достовірності того чи іншого доказу та неповнота судового розгляду не є предметом касаційного розгляду.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Суд касаційної інстанції не вправі скасовувати судові рішення з інших підстав.

Разом з цим в касаційній скарзі не конкретизовано, які порушення допустив суд апеляційної інстанції, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухваленого рішення та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412 - 414 КПК, до безумовних підстав для його скасування або зміни касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу.

Крім того, слід взяти до уваги, що відповідно до приписів статей 404, 409, 419 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на доводи наведені в ній, однак засуджений з огляду на ці норми процесуального закону, не вказує які порушення допустив суд під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Якщо неправильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження про що вказує засуджений, то які саме в цьому разі допущено істотні порушення норм процесуального закону, які вплинули на встановлення фактичних обставин кримінального провадження та законність прийнятого рішення апеляційним судом в цілому.

Також засуджений посилається на не дослідження апеляційним судом доказів, однак слід взяти до уваги, що повторне дослідження доказів є правом суду, а не обов`язком в розумінні приписів ч. 3 ст. 404 КК, оскільки згідно з вказаною нормою повторне дослідження доказів допускається за наявності клопотання учасників кримінального провадження за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями. Власне факт непогодження з висновками суду не є підставою для повторного дослідження доказів.

Таким чином, з урахуванням викладеного засудженому необхідно конкретно вказати, які порушення допустив суд апеляційної інстанції, розкрити суть цих порушень та належно систематизувати викладені в касаційній скарзі доводи.

Засудженому необхідно взяти до уваги, що встановлені Судом недоліки, необхідно усунути шляхом подачі касаційної скарги в новій редакції.

Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає приписам, передбаченим

ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засуджений повинен підтвердити, що ним не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду).

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року у кримінальному провадженні стосовно нього, залишити без руху і надати для усунення виявлених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3