УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

м. Київ

справа № 127/18520/22

провадження № 51-727 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 лютого 2025 року,

Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності. Вирішено питання щодо судових витрат, арешту та речових доказів у кримінальному провадженні.

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 03 лютого 2025 року указаний вирок змінив. Виключив з його мотивувальної частини при викладенні обвинувачення ОСОБА_5 , яке суд визнав доведеним, та при кваліфікації його дій вказівки на особливу небезпечність наркотичного засобу, який ОСОБА_5 зберігав з метою збуту. В решті вирок залишив без змін.

Як установив суд, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту психотропних речовин та наркотичних засобів, за невстановлених обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, але не пізніше 05 червня 2022 року, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено - амфетамін, та наркотичний засіб - канабіс, які надалі зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Надалі ОСОБА_5 , 05 червня 2022 року близько 22:10 год, незаконно зберігаючи амфетамін та канабіс при собі, проїжджаючи за кермом автомобіля марки «HYNDAI» моделі «TUCSON» д.н.з НОМЕР_1 , неподалік перехрестя вулиць Воїнів Інтернаціоналістів та Хмельницьке шосе в місті Вінниці, був зупинений працівниками патрульної поліції у Вінницькій області. Під час поверхневої перевірки останній, у відповідь на питання працівників поліції, чи є в нього при собі заборонені речі повідомив, що зберігає психотропну речовину.

Після цього, ОСОБА_5 затримано працівниками поліції, як особу підозрювану у вчиненні злочину та в ході проведення особистого обшуку 06 червня 2022 о 01:11 год ОСОБА_5 видав фольгований згорток із порошкоподібною речовиною.

Надалі, того ж дня, під час проведення огляду місця події в період часу з 01:11 год до 01:50 год, у автомобілі марки «HYNDAI» моделі «TUCSON» д.н.з НОМЕР_1 , виявлено та вилучено: три поліетиленових згортки із речовиною рослинного походження, паперовий згорток з речовиною рослинного походження, фольговий згорток із речовиною кристалічного походження, фольговий згорток із порошкоподібною речовиною жовтого кольору, один фольговий згорток з речовиною кристалічного походження жовтого кольору, один фольговий згорток з порошкоподібною речовиною жовтого кольору, чотирнадцять фольгових згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору, поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною та фольговий згорток із порошкоподібною речовиною, які незаконно зберігав ОСОБА_5 з метою збуту.

Згідно висновків експерта Вінницького НДЕКЦ від 06 червня, 22, 25, 26, 27, 28 липня 2022 року у ОСОБА_5 вилучено наркотичний засіб - канабіс, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 6,74 г та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 4,4711 г, які він незаконно придбав, перевозив та зберігав з метою збуту.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить змінити вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 307 КК на ч. 2 ст. 309 КК та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує, що органами досудового розслідування не було вжито заходів для встановлення джерела походження наркотичних засобів, психотропних речовин та причетності інших осіб щодо їх фасування. Доказів, які б підтверджували дії ОСОБА_5 щодо фасування вилучених у нього наркотичних засобів та психотропних речовин стороною обвинувачення не надано. Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ці обставини, а також пояснення обвинуваченого (в дебатах) про те, що наркотичні засоби він знайшов і зберігав лише з метою особистого вживання не були враховані. Місцевий суд надав невірну оцінку меті вчинення кримінального правопорушення, а суд апеляційної інстанції безпідставно погодився з його висновками.

Також, на обґрунтування доводів касаційної скарги, сторона захисту посилається на постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 квітня 2021 року (справа № 203/337/19).

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

За вимогами ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно з положеннями ст. 85 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Водночас кримінальний процесуальний закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Як убачається з долучених до касаційної скарги судових рішень, апеляційний суд, переглянувши вирок, перевірив в апеляційному порядку обставини, встановлені судом першої інстанції, і доводи, наведені в апеляційній скарзі, сторони захисту, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, зіставив фактичні дані та дійшов обґрунтованого висновку, що досліджені місцевим судом відповідно до вимог ст. 94 КПК і покладені в основу вироку докази, а саме: показання свідків, дані протоколів слідчих дій, висновки експертиз та інші письмові документи, підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.

Водночас апеляційний суд перевірив і мотивовано відхилив аргументи сторони захисту про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 307 на ч. 2 ст. 309 КК з огляду на недоведеність його умислу на збут наркотичних засобів. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з викладеними в судовому рішенні мотивами, з яких ці доводи визнані необґрунтованими.

Так, для вирішення питання про кваліфікацію кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини кримінального провадження, які характеризують мотиви, наміри особи під час здійснення нею такого придбання та зберігання.

Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів може свідчити як великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, так і інші обставини, зокрема: відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини; поведінка суб`єкта кримінального правопорушення; те, що сама особа не вживає наркотичні засоби або психотропні речовини, але виготовляє та зберігає їх.

Якщо висновок суду про наявність умислу на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то в такому випадку повинні бути досліджені обставини, придбання такого засобу чи речовини, зокрема чи залежало від її волі те, який розмір речовини опиниться у володінні, та спосіб розфасування.

У цьому кримінальному провадженні суди встановили, що про мету збуту придбаних наркотичних засобів та психотропних речовин у даному випадку свідчить значний розмір вилученої наркотичної речовини масою 6,74 г та великий розмір психотропної речовини масою 4,4711 г., які ОСОБА_5 зберігав одночасно, у різних місцях (різних схованках), окремо розфасовані у згортки не лише за видом, а й вагою (у трьох згортках канабіс та у 20-ти амфетамін). При цьому, суд правильно послався на те, що фасування згортків були ознакою їх приготування до збуту, оскільки за умови придбання останнім такої значної кількості речовин для власного споживання, він би не розфасовував та ще й таким способом, який свідчить про наявні ознаки асортиментного ряду. Крім того, місцевий суд взяв до уваги й той факт, що у ході огляду місця події у ОСОБА_5 , який не працює, було виявлено та вилучено значну суму готівкових коштів.

Також апеляційний суд спростував доводи сторони захисту про те, що психотропні речовини були придбані ОСОБА_5 для власного вживання, обґрунтовано зазначивши, що відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» № 1666 від 25 липня 2022 року, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_5 на диспансерному наркологічному обліку у даній установі не перебуває.

Перевірив суд й аргументи апеляційної скарги захисту щодо відсутності домовленості ОСОБА_5 з іншими особами про продаж психотропних речовин, вказавши, що вони за своїм змістом істотного значення для доказування у цій справі не мають і не можуть позначитися на правильності висновків суду, адже ОСОБА_5 визнано винуватим не у збуті наркотичного засобу, а у придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, що беззаперечно доведено наданими стороною обвинувачення доказами. Доводи захисника в цій частині жодним чином не спростовують факт зберігання обвинуваченим наркотичного засобу саме з метою збуту.

Отже, в цьому кримінальному провадженні суди, кваліфікуючи дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК, поряд із кількістю наркотичних засобів та психотропних речовин, які були виявлені в засудженого, і не є прямим доказом спрямованості його умислу на збут, проаналізували обставини та спосіб зберігання цих речовин, а також відомості про особу засудженого, та дійшли обґрунтованого висновку, що досліджені докази в сукупності переконливо свідчать про те, що його винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення за обставин, указаних у вироку, доведена поза розумним сумнівом, адже низка непрямих доказів свідчить про те, що він мав намір вчинити оплатне розповсюдження психотропних речовин, тобто їх незаконний збут, а будь-яке інше розумне пояснення мети їх придбання та зберігання відсутнє.

Суди першої та апеляційної інстанцій з наведенням відповідного обґрунтування, виходячи з внутрішнього переконання та з точки зору взаємозв`язку сукупності доказів у справі, критично поставилися до позиції сторони захисту. Обґрунтованих сумнівів щодо об`єктивності оцінки доказів, покладених в основу вироку, і дотримання судом приписів ст. 84 КПК немає.

Під час судового провадження було з`ясовано всі передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування. Надані місцевому суду докази досліджені в повному обсязі, їх було достатньо для вирішення питання про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення поза розумним сумнівом. Тому мотиви незгоди захисника з оцінкою доказів і судовими рішеннями не спростовують правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що суди неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність або допустили істотні порушення норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність.

Призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 307 КК є співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності, тяжкості вчиненого правопорушення та даним про особу винного. Розмір призначеного засудженому покарання відповідає принципу індивідуалізації, відповідно до якого суд на основі оцінки ряду загальних і спеціальних критеріїв, зазначених у законі, визначив особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, справедливу міру покарання, спрямовану на досягнення цілей виправлення засудженої і приватної превенції.

На думку колегії суддів касаційного суду, судами попередніх інстанцій дотримано вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК. Підстав для сумніву в правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.

Посилання сторони захисту на постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 203/337/19 не є релевантним тим обставинам, які встановлені в цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 лютого 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3