Справа № 401/512/24
Провадження № 1-в/401/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Світловодськ подання Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області про приведення вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до закону, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2024 року заступник начальника Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_5 звернулася до суду із поданням, в якому просить вирішити питання про приведення вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ у частині призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 . Посилається на те, що засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області з 21 травня 2024 року на підставі вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року за скоєння злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Зокрема цим Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст.ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

З огляду на зміст вищенаведених норм Закону, на момент вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України, вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, становив 2920 грн. Оскільки за певними епізодами злочинів, які вчинив ОСОБА_4 вартість майна складала менше, ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, встановлених на момент вчинення ним кримінальних правопорушень, з посиланням на п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, орган пробації просить привести вирок у відповідність до вимог Закону України ««Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» в частині призначеного засудженому покарання. (а.с.229-231)

Прокурор подання підтримала, вважає, що наявні підстави для його задоволення.

Представник органу пробації просила подання задовольнити та розглянути його за її відсутності, про що подала до суду відповідну заяву. (а.с. 232)

Засуджений ОСОБА_4 підтримав подання органу пробації та просив його задовольнити.

Заслухавши позицію прокурора, засудженого, вивчивши матеріали подання, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі яких призначено узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 190 КК України - 3 роки позбавлення волі.

Застосовано ч. 1 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі.

Застосовано ст. 75 КК України та звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 25 червня 2023 року у в умовах воєнного стану повторно вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 960 грн 00 коп., чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, 09 травня 2023 року, 10 травня 2023 року, 24 травня 2023 року, 27 травня 2023 року, 12 червня 2023 року, 23 червня 2023 року, 25 червня 2023 року вчинив 12 епізодів повторного заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки ( шахрайство), за кожним з яким сума заподіяної шкоди не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в контексті п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України. Крім того, 10 травня 2023 року ОСОБА_4 вчинив повторне заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки ( шахрайство) на суму 2997 грн 00 коп.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом № 3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема, передбачених ст. ст.185, 190 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у 2023 році складало 2 684 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон № 3886-IX поліпшує становище засудженого, який відбуває покарання, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний Закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Це, зокрема, означає, що: а) у разі, якщо особа ще не відбуває призначене їй покарання (наприклад, звільнена від його відбування із випробуванням або виконання вироку відстрочене - вона звільняється від повного строку чи розміру покарання, призначеного за декриміналізований злочин; б) якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини; в) якщо разом з основним покаранням особі було призначене додаткове і воно ще не виконане - вона звільняється від відбування додаткового покарання; г) якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21, згідно з якими Закон № 3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

В ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

Таким чином, зважаючи на викладені вище обставини та положення законів, ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також за вчинення 12 епізодів злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, крім злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України за епізодом від 10 травня 2023 року , за яким вчинено заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки ( шахрайство) на суму 2997 грн 00 коп.

Оскільки остаточне покарання ОСОБА_4 за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року за ч. 3 ст. 190 КК України було призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України з урахуванням призначеного йому покарання за вироком за ч. 4 ст. 185 КК України, від якого ОСОБА_4 звільняється у зв`язку з усуненням караності діяння, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід вважати таким, що засуджений за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з застосуванням ст. 75 КК України та визначенням йому іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично зявлятися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Керуючись ст.74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року у справі № 401/512/24 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично зявлятися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Продовжити виконання вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 190 КК України в частині покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично зявлятися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1