Справа № 740/5249/24
Провадження № 1-кп/740/157/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

його законного представника - ОСОБА_10 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_11 (в режимі відеконференції),

у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_5 за ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст.185 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурор підтримав та просив задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 діб з визначенням застави у розмірі, з урахуванням висловлених у судовому засіданні уточнень, 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Клопотання обґрунтоване тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може: переховуватись від суду з метою уникнення покарання; незаконно впливати на свідків; іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, а саме може створювати штучні докази або підбурювати осіб, які не були свідками вчинення кримінальних правопорушень до надання завідомо неправдивих показань; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 учиняв злочини протягом тривалого часу, і ця протиправна діяльність була його джерелом доходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, запевняв про відсутність наміру ухилятися від суду та надуманість ризиків, про які стверджує прокурор, необгрунтованість обвинувачення. Зазначав, що має місце постійного проживання у Ніжині, раніше і до затримання працював, готовий вступити на військову службу, пройшов відбір до штурмової бригади.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки прокурор не довів неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків, носити електронний засіб контролю. Зазначала про те, що інші обвинувачені у вчиненні такої ж тяжкості злочину (ч. 4 ст. 185 КК), як і ОСОБА_5 (ч. 2 ст. 307 КК), у даному кримінальному провадженні під вартою не утримуються, що свідчить про нерівність щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебуває під вартою тривалий час.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_13 , суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 331 КПКУкраїни під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За правилами ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати, зокрема, прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Обмеження права на свободу може мати місце лише за наявності обгрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри, коли складений обвинувальний акт, судом перевіряється в межах процедури судового розгляду щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення.

На даний час судовий розгляд не розпочато з об`єктивних обставин через його відкладення у зв`язку з неявкою окремих учасників кримінального провадження у судові засідання, зокрема через хворобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є дорослим працездатним чоловіком, має постійне місце проживання, його вік, сімейний стан, згідно повідомлених ним даних має дітей, інвалідності не має.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є окрім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного, обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд ураховує те, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 20.02.2025 ОСОБА_5 продовжено до 18.04.2025 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд згідно з п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України зобов`язаний ураховувати репутацію особи. Так, ОСОБА_5 має непогашену судимість за ч. 3 ст. 309 КК України за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 03.05.2017 за вчинення у 2016 році за адресою: м. Ніжин, провулок Базовий, 10, незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах (канабісу масою 2576,6 г). Відбув повністю покарання у виді 3 років позбавлення волі, після чого щодо нього був установлений адміністративний нагляд, як він повідомив суду. Однак, також ОСОБА_5 має непогашену судимість за ч. 2 ст. 309 КК України за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 25.08.2023 за вчинення у 2022 році за тією ж адресою: АДРЕСА_1 , незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах (канабісу масою 714,7 г). На даний час ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні знову за тією ж адресою: АДРЕСА_1 , незаконного придбання з метою збуту та незаконного зберігання з метою збуту наркотичного засобу канабісу за попередньою змовою групою осіб.

За такого, доводи прокурора про існування ризику вчинення ОСОБА_5 аналогічних кримінальних правопорушень є переконливими. Ці ж обставини свідчать про неможливість запобігти таким ризикам шляхом застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в минулому йому не стало перешкодою вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів перебування за цим місцем проживання, що установлено двома вироками судів.

Для запобігання вказаним ризикам суд ураховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а тому суд вважає виправданим продовження дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду. Про обрання відносно обвинуваченого особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків. Суд не вбачає на цей час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а також з огляду на доведеність прокурором, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти зазначеним ризикам, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора.

Ураховуючи, що згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, та беручи до уваги, що упродовж перебування під вартою ОСОБА_5 чи заставодавцем заставу у визначеному судом розмірі спочатку 60, а потім 50 і 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, внесено не було, що свідчить про непомірність її розміру для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає наявними правові підстави для зменшення розміру застави.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 177, 178, 194, 199, 331, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 06 червня 2025 року включно, з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави в сумі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень.

Роз`яснити, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі, після чого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати до суду у визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_5 проживає чи перебуває без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Роз`яснити, що в разі невиконання обов`язків заставодавця, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 08.04.2025.

Суддя ОСОБА_1