Справа №760/7948/25 1-кс/760/4780/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000929 від 24.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, подане в рамках кримінального провадження № 0000929 від 24.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Подане кло потання обґрунтовується тим, що 23.03.2024 приблизно о 19:15 год. за адресою м. Київ, вул. Січеславська, 6, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Липківського, на зелений сигнал світлофора, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїжджу частину дороги зліва направо відносно руху автомобіля, по регульованому пішохідному переході на червоний сигнал світлофора для пішоходів. В результаті ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, гематома садна лоба з ліва, перелом лівого плеча, закрита травма живота, госпіталізовано до «Олександрівської» лікарні.

23.03.2025 під час проведення огляду місця ДТП транспортний засіб автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б.

В клопотанні прокурор вказує, що 24.03.2025 автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що була винесена відповідна постанова.

Автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ст. 98 КПК України, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, що є підставою для його арешту - тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування.

На момент звернення до суду з цим клопотанням жодній особі не було повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні.

В той же час матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів про наявність сукупності підстав та розумних підозр, які вказують, що:

- автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , міг перебувати в технічно несправному стані на момент виникнення ДТП;

- автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , може на собі містити механічні пошкодження, утворення яких знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою, а тому є доказом у кримінальному провадженні;

- автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- умисне чи невмисне зміна, знищення, спотворення, ушкодження слідової картини, що утворилась на автомобілі «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , внаслідок користування, розпорядження даним автомобілем нестиме негативні наслідки для всебічного і повного дослідження обставин кримінального правопорушення;

- відчуження автомобіля «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , нестиме негативні наслідки для всебічного і повного дослідження обставин кримінального правопорушення.

За таких обставин, з метою забезпечення кримінального провадження, а саме з метою збереження речових доказів, на вказаний транспортний засіб має бути накладено арешт.

У разі незастосування заборони на відчуження автомобіля «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , існує реальна можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі, відчуження, що в свою чергу може негативно вплинути на подальше досудове розслідування.

В клопотанні прокурор ставить питання про накладення арешту на майно - транспортний засіб марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні № 0000929 від 24 березня 2025 року.

Прокурор в судове засідання не з`явився проте подав клопотання про розгляд справи без його участі. Клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України - тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України - клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що відділенням розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Солом`янського УП ГУ Національної поліції у місті Києві 24.03.2025 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000929 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 23.03.2024 приблизно о 19:15 год. за адресою м. Київ, вул. Січеславська, 6, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Липківського, на зелений сигнал світлофора, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїжджу частину дороги зліва направо відносно руху автомобіля, по регульованому пішохідному переході на червоний сигнал світлофора для пішоходів. В результаті ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, гематома садна лоба з ліва, перелом лівого плеча, закрита травма живота, госпіталізовано до «Олександрівської» лікарні.

23.03.2025 під час проведення огляду місця ДТП транспортний засіб автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б.

24.03.2025 автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що була винесена відповідна постанова.

Автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ст. 98 КПК України, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, що є підставою для його арешту - тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування.

На момент звернення до суду з цим клопотанням жодній особі не було повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні.

В той же час матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів про наявність сукупності підстав та розумних підозр, які вказують, що:

- автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , міг перебувати в технічно несправному стані на момент виникнення ДТП;

- автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , може на собі містити механічні пошкодження, утворення яких знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою, а тому є доказом у кримінальному провадженні;

- автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- умисне чи невмисне зміна, знищення, спотворення, ушкодження слідової картини, що утворилась на автомобілі «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , внаслідок користування, розпорядження даним автомобілем нестиме негативні наслідки для всебічного і повного дослідження обставин кримінального правопорушення;

- відчуження автомобіля «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , нестиме негативні наслідки для всебічного і повного дослідження обставин кримінального правопорушення.

Таким чином автомобіль «Toyota Corolla» може мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 9, 25, 91 КПК на сторону обвинувачення покладається вжиття заходів щодо швидкого, всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення події кримінального правопорушення, осіб, які його вчинили, інших обставин, що підлягають доказуванню.

При цьому для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК).

Вищенаведені положення кримінального процесуального закону узгоджуються з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини" / Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.п. 1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також у випадку застосування спеціальної конфіскації. Дана норма закону не обмежує можливість накладення арешту на майно фізичних чи юридичних осіб, які не мають правового статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 КК України.

Відповідно до ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 4. ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч 1. ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином майно, а саме: транспортний засіб марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 на яке просить прокурор накласти арешт відповідає критеріям визначеним в статті 98 КПК України, а саме те, що майно є речовим доказом, та майном, щодо якого існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.

Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 96, 98, 131, 132, 170, 171, 172, 173, 175, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві власості ОСОБА_6 , шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, яке було вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: транспортний засіб марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 07 квітня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1