Номер провадження:1-в/521/1119/24
УХВАЛА

24 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність до закону вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Прокурор у судовому засіданні вважала за можливе подання установи виконання покарань задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 розгляд вказаного подання залишив на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши подання та додані до нього матеріали, суд вважає необхідним задовольнити подання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Зокрема, судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України визнано винним ОСОБА_4 та засуджено до 4 років позбавлення волі за вчинення крадіжки скоєної 19.01.2021 на суму 1508 гривень 10 копійок, вчинення грабіжу скоєного 02.02.2021 на суму 3200 гривень, вчинення крадіжки 04.02.2021 на суму 10 600 гривень.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене та аналізу указаних норм закону, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2270 гривень.

Так, за епізодом від 19.01.2021 розмір завданої шкоди ОСОБА_7 становить 1508 гривень 10 копійок, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння від 19.01.2021, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022, не вважається кримінальним правопорушенням. Враховуючи викладене вказаний вирок за вказаним епізодом має бути приведений у відповідність до законодавства.

При цьому, діяння від 19.01.2021 за яке ОСОБА_4 засуджено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, на теперішній час не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, однак, згідно правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024, таке діяння залишається кримінально караним, оскільки може підпадати під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (незаконне проникнення до іншого володіння особи).

Враховуючи положення КПК України, а також те, що Закон 3886-ІХ є таким законом, яким скасовано кримінальну протиправність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190, 191 КК України, в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (установлений на час вчинення діяння), суд, у порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, може лише вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом (судами) покарання, згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Таким чином, на стадії виконання вироку суд не може вирішити питання щодо наявності підстав вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України (перекваліфікації його дій), оскільки це виходить за межі повноважень суду, якими він наділений під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків згідно ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 в частині вчинення ним епізоду від 19.01.2021 повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб у ОСОБА_7 на суму 1508 гривень 10 копійко, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого порання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 14 липня 2022 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 14 липня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_8