Справа № 308/1461/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000068, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000068, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000068, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.01.2025, о 19.55 год., в ході оперативної інформації прикордонним нарядом «Контрольний пост», спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Ужгород) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону, на напрямку 343 прикордонного знаку на відстані 2000 метрів до державного кордону України, за спробу порушення кордону, затримано двох громадян України, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканців Харківської області, м. Харків, які за вказівками невстановлених на даний час осіб намагалися у незаконний спосіб перетнути державний кордон України та доставлялися до прикордонного району на околиці населеного пункту Паладь-Комарівці автомобілем таксі марки «PEUGEOT 308», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 . Вживаються заходи щодо встановлення безпосередніх організаторів вчинення вказаного злочину.

29.01.2025 на виконання доручення слідчого працівниками оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону, в присутності слідчого, було проведено огляд мобільного телефону: марки «Infinix», що належить ОСОБА_7 , який в подальшому вилучено та поміщено у спецпакет НПУ ICR0132483.

29.01.2025 зазначений мобільний телефон визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Як зауважує слідчий, враховуючи, що є достатні підстави вважати, що вилучені у ході огляду від 29.01.2025 речі є предметами злочинної діяльності, були отримані у ході такої та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них, а також мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, тому просить накласти арешт на вказані речі з метою збереження речових доказів.

Прокурор подав заяву, відповідно до якої просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі у зв`язку з службовою необхідністю.

Володілець майна ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляду клопотання, про що свідчить поданий слідчим рапорт, однак її неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання про арешт майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування за номером кримінального провадження 0000068 органом досудового розслідування слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато за фактом організації незаконного переправлення особи через державний кордон України до країн Європейського Союзу поза встановленими пунктами пропуску за грошову винагороду.

З протоколу огляду предмету від 29.01.2025 вбачається, що на виконання доручення слідчого працівником оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону в присутності слідчого, на підставі заяви ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 29.01.2025 про надання добровільної згоди на проведення огляду, проведено огляд та вилучено мобільний телефон марки «Infinix».

Постановою слідчого від 29.01.2025 визнано та приєднано в якості речового доказу в кримінальному провадженні №0000068 від 25.01.2025 мобільний телефон марки «Infinix», що належить ОСОБА_7 , який поміщено у спецпакет НПУ ICR0132483.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Оцінивши наведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно мобільний телефон марки «Infinix», що належить ОСОБА_7 , є доказом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його зникнення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, своєю чергою, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя також враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час ухвалення рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду 29.01.2025, а саме: мобільний телефон марки «Infinix», що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який поміщено у спецпакет НПУ ICR0132483.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1