Справа № 145/1847/24
Провадження №11-кп/801/260/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 року.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 рокумотивовано тим, що 20.12.2024 року до нього за правовою допомогою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 , з яким укладено відповідний договір, 24.12.2024 року захисником отримано у Тиврівському районному суді вирок від 31.10.2024 року, що дало змогу захиснику звернутися з апеляційною скаргою до суду.

За таких обставин, причини пропуску строку на апеляційне оскарження вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 року є поважними.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити, захисника ОСОБА_6 , який просив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирокузадоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження задоволенню не підлягає, наявні підстави для повернення апеляційної скарги.

Згідно положень п.1 ч.2 статті 395 КПК України апеляційна скарга подається на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з положень ст.24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень та перегляд постановлених вироків судом вищої інстанції. Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.

Згідно чинного законодавства поновити процесуальний строк суд може лише з поважних причин.

Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з положень ст.24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень та перегляд постановлених вироків судом вищої інстанції. Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Частиною першою ст.113 КПК України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 року затверджено угоду про визнання винуватості від 11 жовтня 2024 року, укладену між начальником Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 23.09.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості від 11.10.2024 міру покарання сім років шість місяців позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів судового провадження, розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, відбувся за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 .

Згідно розпорядження Тиврівського районного суду Вінницької області вирок від 31.10.2024 року звернуто до виконання 04.11.2024 року.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 пояснив, що подав апеляційну скаргу на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області вирок від 31.10.2024 року після того, як 20.12.2024 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_7 було укладено угоду про надання правової допомоги.

З матеріалів судового провадження вбачається, що захисник ОСОБА_6 ознайомився з кримінальним провадженням 25.12.2024 року, що підтверджується його заявою, поданою до Тиврівського районного суду Вінницької області 25.12.2024 року за вхідним № 10475/24, копію вироку отримав 25.12.2024 року.

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав до Тиврівського районного суду Вінницької області 27.12.2024 року №10560/24.

Сам по собі факт укладення угоди про надання правової допомоги та отримання копії вироку суду після закінчення строку на його оскарження не є причиною, яка може бути визнана поважною для поновлення цього строку.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що апеляційна скарга на вирок щодо ОСОБА_7 ним подана в межах строків, визначених ст.395 КПК України, тобто протягом 30 днів з моменту отримання копії вироку новим захисником обвинуваченого, не грунтуються на вимогах КПК України, положення якого не містять такої процедури обліку процесуальних строків.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням вищевикладеного не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 року та вважає, що поновлення пропущеного строку оскарження вироку через тривалий час, порушуватиме принцип правової визначеності, як основи верховенства права.

Мотиви поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими

Таке рішення відповідає судовій практиці Європейського Суду з прав людини, яка визначає, що безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність, яка передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (справа «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року).

Відповідно до ч.3 п. 4 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Керуючись ст. 399 КПК України, суд апеляційної інстанції-

п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 року.

Апеляційну скаргу повернути захиснику ОСОБА_6 з доданими матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4